Справа № 420/13389/24
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/13389/24

Суддя першої інстанції: Пекний А.С.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 18.02.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.12.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік - станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023;

зобов`язання здійснити перерахунок його грошового забезпечення з 30.01.2020 по 31.12.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

визнання протиправними дії щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 01.01.2024 по 16.03.2024, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані 56 діб щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки, грошової компенсації за невикористані 126 діб щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016-2024 роки, одноразової допомоги при звільненні за 7 календарних років без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024;

зобов`язання здійснити перерахунок його грошового забезпечення з 01.01.2024 по 16.03.2024, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані 56 діб щорічної основної відпустки за 2022-2024 роки, грошової компенсації за невикористані 126 діб щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016-2024 роки, одноразової допомоги при звільненні за 7 календарних років з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», тобто, з 29.01.2020 відновлено дію п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції, що діяла до 21.02.2018, однак, відповідачем протиправно відмовлено у здійсненні перерахунку та виплати позивачу грошового забезпечення та інших виплат за період з 30.01.2020 по 19.05.2023, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. Стосовно обчислення грошового забезпечення та інших виплат за період з 20.05.2023 по 16.03.2024 з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №481 від 12.05.2023, позивач вказав, що фактично КМУ не змінив порядок розрахунку розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням військовослужбовців, оскільки розмір прожиткового мінімум залишено у тому розмірі (1762грн.), який визнано Верховним Судом у постанові від 20.10.2022 у справі №826/6453/18 протиправним. У зв`язку з цим позивач вважає, що обчислення грошового забезпечення та інших додаткових складових, які залежать від розміру посадового окладу, окладу за військовим званням за період з 20.05.2023 по 16.03.2024 повинно здійснювались із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 позов задоволено частково.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги в частині щодо визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення з 30.01.2020 по 19.05.2023 та грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, та зобов`язав військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача за період з 30.01.2020 по 19.05.2023 та грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення та виплати позивачу у період з 20.05.2023 по 16.03.2024 грошового забезпечення та інших одноразових та додаткових виплат без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, оскільки після набрання чинності 20.05.2023 Постанови КМУ №481 від 12.05.2023 встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762грн.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач, як і в позовній заяві, посилається на те, що постанова КМУ №481 від 12.05.2023 звужує існуючі права військовослужбовців. Разом з тим, відповідно до пояснювальної записки до проєкту вказаної постанови, метою її прийняття стало виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.04.2020 у справі №826/9052/18. Водночас Кабінетом Міністрів України не розкрито зміст, яким чином врегульовувати спірні правовідносини щодо врахування сталої величини 1762грн. прожитковий мінімум січня 2018 року, для розрахунку розмірів посадового окладу і окладів за військовим званням за період з 29.01.2020 (для ухвалення Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 29.01.2020 у справі №826/6453/18) до 12.05.2023 (дня прийняття Постанови №481). Крім того, на даний час відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування Постанови №481 у даній категорії справ.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 05.05.2016 по 16.03.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . /а.с.19/

Відповідно до витягу з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.03.2024 №76 позивач з 16.03.2024 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. /а.с.20/

Як стверджує позивач та не спростовано відповідачем, розмір посадового окладу та окладу за військовим званням у період з 30.01.2020 по 16.03.2024 визначався позивачу виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 1762грн.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати у період з 30.01.2020 по 16.03.2024 грошового забезпечення та інших складових, які входять до складу грошового забезпечення, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно ч.ч.2,3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.

Відповідно до ч.4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (надалі - Постанова №704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Згідно Пункту 4 Постанови №704 (в редакції, чинній на момент прийняття постанови), розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Додатки 1 та 14 до Постанови №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Як вбачається з примітки 1 Додатку 1 до Постанови №704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Відповідно до Постанови №704, в редакції Постанови №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови №103, яким було внесено зміни до п.4 Постанови №704.

Відповідно до ч.1 ст.325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Відтак, з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція п. 4 Постанови №704, яка була чинною до зазначених змін.

Таким чином, саме з 30.01.2020 - з наступного дня з дати набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для визначення, на підставі первинної редакції Постанови №704, розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Разом з тим, відповідно до п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні Положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 за №1774-VІІІ, встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017.

Оскільки приписи п.3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VІІІ не втратили чинності і за юридичною силою є вищою за положення п.4 Постанови №704, то в даному випадку не встановлено правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою заявника та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Разом з тим, 20.05.2023 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481, якою внесені зміни до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та викладено у наступній редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762грн. та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14».

Таким чином, починаючи з 20.05.2023 п.4 Постанови №704 було викладено в новій редакції, яка не передбачає застосування прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного календарного року при розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб.

Натомість, з урахуванням змін, внесених Постановою №481, п.4 Постанови №704 передбачає обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розрахункової величини 1762грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не допущено протиправних дій стосовно обчислення та виплати позивачу у період з 20.05.2023 по 16.03.2024 грошового забезпечення та інших одноразових та додаткових виплат без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не допущено протиправних дій стосовно проведення нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення, а також додаткових та одноразових видів грошового забезпечення у період 20.05.2023 по 16.03.2024, без врахування розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 та 01.01.2024.

Доводи позивача в апеляційній скарзі з посиланням на пояснювальну записку до проєкту Постанови КМУ №481 від 12.05.2023, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Так, на момент виникнення спірних правовідносин в частині стосовно періоду з 20.05.2023 по 16.03.2024 Постанова КМУ №481 від 12.05.2023 набрала законної сили, була чинною, її положення підлягають застосуванню при вирішенні спору в даній справі.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому у відповідності до ст.316 КАС України не вбачає підстав для його скасування.

Судові витрати відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.А. Шевчук О.В. Яковлєв