Справа № 320/43922/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Кочанової П.В., суддів: Діски А.Б., Жукової Є.О., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення-
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2025 року у справі №320/43922/24, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг від 02.09.2024 №21/1145- рк/ТФП Про накладення штрафу на Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» за порушення законодавства України про захист прав споживачів фінансових послуг.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-д, ) судовий збір у розмірі 30 280,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ).

Питання розподілу судових витрат на правничу допомогу в рішенні суду від 12 лютого 2025 року не вирішено.

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 320/43922/24, яким стягнути з Національного банку України витрати на правничу допомогу у розмірі 60 000,00 грн.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на послуги адвоката у розмірі 60 000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне

Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною другою статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідачем надано до суду письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, в яких зокрема зазначає про те, що загальний розмір заявлених витрат не відповідає складності справи, а заявлена погодинна ставка є завищеною. При цьому, відмічає, що суми не підтверджені доказами виконання відповідного обсягу робіт, зокрема: немає погодинного звіту, не доведено необхідність саме такої тривалості, не подано доказів особливої складності справи, не надано доказів оплати послуг за відповідні періоди.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених позивачем витрат на надання професійної правничої (правової) допомоги адвоката надано копію ордеру серії ВА №1091220 від 18.09.2024 на надання правничої допомоги ТОВ «МАНІФОЮ» на підставі договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги №18/09-41 від 18.09.2024 у Київському окружному адміністративному суді, виданого адвокатом Волошиною Наталією Леонідівною, виданий адвокатським об`єднанням «МІТРАКС», копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2137, виданого 18.04.2018 на підставі Рішення Ради адвокатів Полтавської області від 18.04.2018 №8. копію договору про надання юридичних послуг №18/09-Ф1 від 18.09.2024, додаткову угоду № 1 до Договору № 18/09-Ф1 про надання юридичних послуг від 18.09.2024 року, копію Акту № 13/02 прийому передачі наданих послуг згідно з Договором № 18/09-Ф1 від 18.09.2024 про надання правової допомоги від 13 лютого 2025 року.

Вирішуючи заяву по суті щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в межах заявлених вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Пунктом 4 частини першої статті першої Закону України 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076 визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076).

Відповідно до статті 30 Закону № 5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (Замовник) та адвокатським об`єднанням «МІТРАКС» (Виконавець), 18.09.2024 року укладено договір № 18/09-Ф1 про надання юридичних послуг.

Відповідно до пункту 2.1 Договору передбачено, що за цим Договором Виконавець приймає зобов`язання надавати Замовнику за його Замовленнями комплекс Послуг, вказаний в 2.1.1 Договору, а Замовник зобов`язується здійснити плату за надані юридичні послуги на умовах та в строки, що передбачені умовами цього Договору.

Пунктом 2.1.1 Договору визначено, що комплекс послуг, які Виконавець зобов`язується надати Замовнику, може включати в тому числі, але не обмежуючись:

- надання усних та письмових консультацій, висновків, довідок з правових питань, що виникають у діяльності Замовника стосовно застосування чинного законодавства, а також правозастосовчої практики;

- перевірку на відповідність вимогам чинного законодавства внутрішніх документів Замовника;

- підготовку (розробку) проектів документів юридичного характеру;

- подання адвокатських запитів;

-представництво у встановленому порядку інтересів Замовника в державних, правоохоронних, податкових, антимонопольних, контролюючих та інших органах;

- представництво у встановленому порядку інтересів Замовника на підприємствах, установах, організаціях (незалежно від форми власності) з питань захисту інтересів Замовника;

- представництво інтересів Замовника у правовідносинах з третіми особами, у тому числі участь від імені Замовника у переговорах, нарадах, зборах та інших заходах;

- представництво, захист у встановленому порядку інтересів Замовника в судових органах всіх інстанцій та юрисдикцій як на території, так і за межами України (у тому числі, але не виключно, в Європейському суді з прав людини, міжнародних комерційних арбітражних судах);

- представництво інтересів Замовника на всіх стадіях кримінального провадження;

- організація та ведення претензійної роботи з контрагентами Замовника у зв`язку з невиконанням ними своїх договірних зобов`язань;

- складання проектів договорів, однією стороною яких є Замовник;

- підготовку (розробку) необхідних документів, пов`язаних з правовим супроводом вирішення судових спорів, які виникають у діяльності Замовника, в тому числі, але не обмежуючись позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, відзивів на позов, заперечень, клопотань, заяв, відводів, а також інших окремих процесуальних документів;

- представництво у встановленому порядку, інтересів Замовника у міжнародних підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності;

- послуги адвокатського зберігання документів Замовника;

- надання послуг з інших питань Замовленням Замовника;

- підписання від імені та в інтересах Замовника заяв, клопотань, позовних заяв та інших документів, пов`язаних з представництвом інтересів Замовника.

Відповідно до п. 4.1 Договору Виконавець надає послуги Замовнику відповідно до Замовлення останнього.

Відомості про надані Послуги та додаткові витрати Виконавця фіксуються в Акті прийому передачі на підставах даних про фактично надані обсяги Послуг за замовленнями за звітній період (п. 4.4 Договору).

Згідно п. 5.1 Договору визначено, що ціна цього Договору становить суму вартості Послуг та додаткових витрат Виконавця, наданих останнім та сплачених Замовником протягом строку дії Договору.

Пунктом 5.2 Договору оплата Послуг, наданих Виконавцем, здійснюється Замовником відповідно до обсягу виконаних робіт та наданих послуг, визначених виконавцем у відповідних актах прийому передачі.

Оформлення і передача Замовнику наданих послуг провадиться шляхом підписання відповідних Актів прийому передачі (п. 5.3 Договору).

Відповідно до п. 5.4 Договору, вартість Послуг на додаткові витрати Виконавця сплачуються Замовником у безготівковій формі у національній грошовій валюті гривні на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 3-х календарних днів з моменту підписання Акту прийому передачі.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами, скріплення печаткою Виконавця та діє безстроково, але в будь-якому випадку до моменту закінчення виконання зобов`язань сторін за Договором, якщо інше не передбачено відповідною Додатковою угодою до даного Договору. У частині розрахунків даний Договір діє до повного виконання Замовником своїх зобов`язань.

13 лютого 2025 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та АО «МІТРАКС» укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 18/09-Ф1 від 18.09.2024 року про надання правової допомоги, згідно якої пункт 5.6 Договору викладено в наступній редакції «п. 5.6 Оплата наданої правничої допомоги проводиться Замовником у безготівковій формі у національній грошовій валюті гривні на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 3-х календарних днів з моменту підписання сторонами Акта прийому передачі. Замовник має право на свій розсуд повністю або частково здійснити передоплату за надані Виконавцем послуги, повідомивши про це у зручний для нього спосіб і після отримання ним рахунку фактури з реквізитами розрахункового рахунку Виконавця».

Також, доповнено Договір пунктом п. 5.9 наступного змісту: « 5.9 Сторони погодили погодинну оплату вартості послуг при наданні правничої допомоги у справі № 320/43922/24, яка складає 1 година 3 000,00 грн.».

13 лютого 2025 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та АО «МІТРАКС» складено Акт № 13/02 прийому-передачі наданих послуг згідно з Договором № 18/09-Ф1 від 18.09.2024 року про надання правової допомоги.

Згідно вказаного Акту прийому-передачі наданих послуг Виконавцем було надано послуги:

1. Ознайомлення з документами по справі (зокрема, довідка, додатки до неї, звіт за результатами проведення перевірки, рішення НБУ, внутрішні документи ТОВ «МАНІФОЮ» приблизний обсяг 400 сторінок 3 години) 9 000,00 грн.;

2. Підготовка позовної заяви у справі № 320/43922/24 (в тому числі опрацювання судової практики, підготовка додатків до позовної заяви тощо) 10 годин 30 000,00 грн.;

3. Підготовка відповіді на відзив у справі № 320/43922/24 (4 години) 12 000, 00 грн.;

4. Участь у судовому засіданні від 31.10.2024 року (1 година) 3 000,00 грн.;

5. Участь у судовому засіданні 21.11.2024 року (2 години) 6 000,00 грн.

Загальна вартість згідно Акту № 13/02 від 13.02.2025 року складає 60 000,00 грн.

З вищевикладеного вбачається, що Адвокатським об`єднанням «МІТРАКС» надано комплекс юридичних послуг та консультацій, пов`язаних з представництвом позивача у суді, вартість яких становить 60 000,00 грн.

Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 640/16093/21 вказав, що в будь-якому випадку, суд зобов`язаний перевірити докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартість, з огляду на положення частини четвертої статті 134 КАС України, згідно з якою для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи (частина п`ята статті 134 КАС України).

Надаючи оцінку обставинам пов`язаності заявлених до відшкодування витрат з розглядом судом справи, судом встановлено, що такі види послуг Адвоката, як: ознайомлення з документами по справі не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання та подання до суду документів по справі (позовної заяви).

Також, суд вважає, що дії представника такі як підготовка документів та направлення Відповідачу та до суду відповіді на відзив у справі, фактично охоплюються іншою процесуальною дією у вигляді складання проекту відповіді на відзив, вартість якої також заявлена до відшкодування.

Зокрема, Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі №922/2321/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 96172760) виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані адвокатом, не відповідають критерію «неминучості», охоплені за свою суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу.

При цьому, стягнення витрат на правничу допомогу, до складу якої включено витрати на «участь адвоката у судовому засіданні», суд визнає виправданим, оскільки участь у судовому засіданні не є формальною присутністю в ньому, а супроводжується підготовкою адвоката до цього засідання, витрачанням часу на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікуванням та безпосередню участю в судовому засіданні, оскільки обов`язок адвоката щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді передбачає не лише відповідальність за якусь одну дію, наприклад, написання процесуального документа чи виступ у суді, а зобов`язує адвоката вчинити комплекс дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/459/21 від 18 січня 2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, в яких, зокрема, зазначив, що не надано доказів оплати послуг за відповідний період.

У цьому аспекті спірного питання варто зауважити, що стала практика Верховного Суду констатує, що при вирішенні питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд користується широким розсудом, тобто надає власну оцінку таким недетермінованим поняттям як складність справи, якість процесуальних документів, підготованих адвокатом тощо.

Поряд із цим, чинний КАС України відвів активну роль сторін справи, яка заявила клопотання про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, і саме ця особа повинна довести перед судом належними і допустимими доказами таку неспівмірність.

Так, відповідач обмежився лише покликанням на відсутність належних, на думку останнього, доказів фактичної оплати таких послуг за договором.

З цього приводу Суд виходить з позиції, викладеної у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц, де Верховний Суд вказав, що відмова у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів фактичної оплати вказаних послуг до моменту розподілу їх між сторонами у справі не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та наведеними висновками Верховного Суду. Аналогічний підхід застосовує і ЄСПЛ.

Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені: « 115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin V. Ukraine), n. 97)».

Тож, на основі наведеного, Суд не вбачає, що подані позивачем докази є недостатніми аби встановити обсяг і оплатність наданих адвокатом послуг позивачеві для підготовки та вирішення цієї справи у суді.

В контексті викладеного, суд дійшов до висновку, що проаналізувавши матеріали справи, предмет позову, його ціну та складність спору, сума 60 000,00 грн не є співмірною, а тому наявні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 10 000,00 грн, що буде, за даних обставин справи, справедливим і співмірним відшкодуванням таких.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 132, 134, 143, 241-246, 252, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» про стягнення суми судових витрат на правничу допомогу у справі № 320/43922/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-д, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ).

В іншій частині заяви - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 2 липня 2025 року.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини додаткового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Головуючий - суддя Кочанова П.В.

Судді: Діска А.Б.

Жукова Є.О.