Справа № 420/30112/24
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/30112/24

Суддя першої інстанції: Андрухів В.В.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 18.12.2024

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

В С Т А Н О В И В:

26.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UА500100/2024/000008/2 від 20.09.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500100/2024/000198.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при митному оформленні транспортного засобу (пошкодженого, бувшого у використанні легкового автомобілю RENAULT SAMSUNG QM6, номер кузову НОМЕР_1 ), який ввозився на територію України, позивачем визначено його митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту) у розмірі 3806 дол.США та заявлено цей показник у декларації митної вартості. Позивач зазначає, що до митного оформлення було надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару та дозволяли митному органу застосувати основний метод визначення митної вартості імпортованого товару у відповідності до п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються). Однак, Одеська митниця необґрунтовано та безпідставно дійшла висновку стосовно не подання документів, визначених ч.2, ч.4 ст.53 Митного кодексу України та здійснила коригування митної вартості товару із застосуванням резервного методу до 7200 дол.США., що призвело до надмірної сплати митних платежів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 у задоволені позову відмовлено з підстав того, що надані позивачем до митного органу документи мають розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованого товару, що унеможливило застосування митним органом основного методу у відповідності до п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України. Суд першої інстанції, з урахуванням того, що імпортований товар було придбано на аукціоні, зазначив про обов`язковість, у відповідності до ч.2 ст.53 Митного кодексу України, надання декларантом до митного органу банківських платіжних документів про сплату товару, однак таких документів не було надано ні до митного органу, ні до суду. Також, суд першої інстанції погодився з доводами Одеської митниці щодо не підтвердження позивачем інформації стосовно перевезення товару морським сполученням Констанца - Чорноморськ та вартості такого перевезення. Суд першої інстанції врахував умови, на яких здійснювалась поставка товару CFR-Інкотермс 2020 (покупець зобов`язаний сплатити витрати на транзит, якщо такі витрати не покладаються на продавця за договором (контрактом) перевезення; витрати на розвантаження, включаючи оплату ліхтерних і причальних зборів, якщо такі витрати та обов`язкові платежі не покладаються на продавця за договором (контрактом) перевезення), а також не подання декларантом договору перевезення, на підставі чого дійшов висновку, що вказані вище витрати є витратами покупця. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що митним органом було правомірно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник наголошує щодо протиправності прийнятого Одеською митницею рішення про коригування митної вартості імпортованого товару, оскільки ним було надано всі необхідні документи у відповідності до ст.53 МК України. На думку позивача, інвойс №СІА- містить всі цифрові значення щодо вартості доставки автомобіля на митну територію України, з визначенням умов поставки CFR, включенням до вартості товару експортного оформлення, сплати ввізного мита та інших зборів, доставки (фрахту) до визначеного пункту призначення. До того ж, з коносаменту MSK0RRE2704 від 09.06.2024 вбачається, що витрати на перевезення товару було оплачено за передоплатою. Позивач вважає, що митним органом неправомірно було запитано декларацію країни походження, оскільки вказаний документ згідно ст.53 МК України не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару. Також, позивач звертає увагу на відсутність документів, пов`язаних із страхуванням транспортного засобу, оскільки страхування товару не здійснювалося, та відповідно до умов поставки CFR такі витрати несе продавець. Суд першої інстанції не взяв до уваги висновок експерта №425-Е/24, в якому містяться відомості щодо технічного стану автомобіля, ринкову вартість та вартість відновлюваного ремонту. Разом з тим, відсутність банківського платіжного документу не впливає на митну вартість товару, оскільки у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові. Умови, на яких має здійснюватися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою митного оформлення імпортованого товару, 20.09.2024 декларантом позивача подано до Одеської митниці митну декларацію №24UA16U3 на імпортований товар, а саме: «легковий автомобіль, з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем), такий що використовувався - 1шт.; торгівельна марка «RENAULT SAMSUNG»; модель «QM6»; ідент. №VIN НОМЕР_1 ; номер шасі - нема даних; номер двигуна - нема даних; тип двигуна - дизель; об`єм двигуна - 1995см3; колісна формула - 4x2; тип кузова - універсал; колір - білий; календарний рік виготовлення - 2016; модельний рік - 2017; загальна кількість місць, включаючи водія - 5; КТЗ має пошкодження; пробіг за одометром - 60594 км; торгівельна марка - RENAULT SAMSUNG; виробник - RENAULT SAMSUNG MOTORS CO., LTD.; країна походження - Корея KR. /а.с.78,117/

На підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом було подано: рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) від 26.05.2024 №СІА-; декларацію про походження товару (Declaration of origin) від 17.09.2024 №425-Е/24; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 16.04.2024 №7335; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 17.09.2024 №425-Е/24; договір про надання послуг митного брокера №010924/2 від 01.09.2024; довідку щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам №62910 від 10.09.2024, паспорт громадянина України від 02.07.2009 НЕ576288, митні декларації, за якими було відмовлено у випуску товарів від 16.09.2024 №24UA71U8.00, від 20.09.2024 №24UA16U3. /а.с.82/

Митну вартість поставленого товару, позивач визначив за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються.

Однак, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого позивачем по зазначеній митній декларації, Одеська митниця встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

у інвойсі від 26.05.2024 №CIA- продавцем зазначено, що доставка автомобіля в Україну коштує 1600дол.США, що, за наявною у митного органу інформацією, може відповідати тільки вартості морського перевезення від порту Incheon Korea (KR) до порту розвантаження Constanta (RO), який зазначено у CMR як місце завантаження товару на автомобіль. Отже, вантажно-розвантажувальні роботи в порту Constanta (RO), транспортно-експедиційне обслуговування за межами України і вартість доставки до кордону України, не враховані при декларуванні митної вартості товару;

відповідно до п.1 п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження (розвантаження) оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (інвойсі, тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

в коносаменті №239366306 від 14.06.2024 зазначено порт призначення Константа (Румунія), що несе за собою додаткові витрати на транспортування до порту Чорноморськ, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (документи не надавались). Не зазначені умови поставки товару. У наказі МФУ від 24.05.2012 №599 наведено перелік документів, що підтверджують вартість перевезення, проте, до митного оформлення жоден з наведених у наказі документів не надано;

відсутня інформація щодо перевезення КТЗ внутрішньою територією іноземної країни відправлення;

у поданому висновку про вартісні характеристики зазначено, що експерт здійснював огляд КТЗ, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація про проведення фізичного або митного огляду (акти оглядів) та про присутність експерта «методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мін`юсту Фонду Держмайна від 24.11.2013 №142/5/2092»;

у зв`язку з тим, що даний транспортний засіб придбано на аукціоні, це виключає відстрочення платежу. Згідно ч.2 ст.53 МК України одним з основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару необхідні для ідентифікації ввезеного товару. При цьому у інвойсі від 26.05.2024 №CIA-, наданого до митного оформлення, зазначено 100% предоплата, проте жодного платіжного документа до митного оформлення не надано. На інвойсі відсутні печатки (штампи) інших компетентних органів іноземних держав при перетинанні державного кордону.

На підставі зазначеного, відповідно до ч.3 ст. 53 МК України, Одеською митницею було зобов`язано декларанта протягом 10 днів (за наявності) надати додаткові документи: 1) копію митної декларації країни відправлення; 2) калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера; 3) згідно п.8 ч.2 ст.53 МКУ - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

На виконання вимог митного органу, 20.09.2024 декларант позивача надав лист, в якому повідомлено, що до митного оформлення подано усі документи і додаткові документи надаватись не будуть. /а.с.115/

20.09.2024 рішенням №UA500100/2024/000008/2 Одеська митниця здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару за резервним методом, яким митну вартість товару №1 скориговано до рівня 7200 дол.США/шт., замість 3806 дол.США/шт., яка була заявлена декларантом. /а.с.83-84/

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог з наступних підстав.

Так, за визначенням, наведеним в п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України (надалі МК України), митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту визначені в ст.57 МК України.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Стаття 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина 2 вищезазначеної статті містить перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 1 ст.54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.5 ст.58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Так, предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 20.09.2024 №UA500100/2024/000008/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500100/2024/000198.

В даному випадку, із оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано за основним методом з тих підстав, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з наведеним, Одеською митницею визначено митну вартість товару за резервним методом.

При цьому, за наслідком проведення митних процедур, митним органом для підтвердження заявленої митної вартості запропоновано позивачу надати: копію митної декларації країни відправлення; калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

В свою чергу, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані при декларуванні товару відомості та подані документи містять розбіжності, які не дозволяють встановити вартість ввезеного товару за основним методом.

Перевіривши матеріали справи та надаючи оцінку обставинам, які викликали у відповідача сумнів щодо заявленої позивачем митної вартості товару, судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що поставка автомобіля згідно інвойсу від 26.05.2024 №CIA- здійснювалась на умовах CFR, Чорноморськ, Україна, вартість доставки автомобіля в Україну складає 1600дол.США.

Згідно коносаменту від 14.06.2024 №239366306 перевезення здійснювалось з порту Inchon до порту призначення Constanta на судні GSL DOROTHEA.

Так, згідно з правилами А.3 Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, за умовами перевезення CFR, продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до названого порту призначення звичайним судноплавним маршрутом морським (або, у відповідному випадку, внутрішнім водним) судном такого типу, що звичайно використовується для перевезення товарів з характеристиками, аналогічними визначеним у договорі купівлі-продажу. Також, у продавця не має зобов`язань щодо страхування товару.

Згідно з правилами А.6 Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, за умовами перевезення CFR продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.6: нести усі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності зі статтею А.4; сплатити ціну фрахту та всі інші витрати, що випливають із статті А.3 «а», включаючи витрати щодо завантаження товару на борт судна і будь-які платежі за розвантаження товару в узгодженому порту розвантаження, покладені на продавця відповідно до договору перевезення; сплатити, коли це належить, витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару та які потребуються для його транзитного перевезення через будь-яку країну, у випадках, коли вони відповідно до договору перевезення покладаються на продавця.

Згідно з правилами Б.3 Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, у покупця відсутні зобов`язання щодо перевезення та страхування товару.

Таким чином, за умовами поставки CFR у сторін відсутній обов`язок щодо страхування товару, а обов`язок щодо укладання договорів та оплати вартості перевезення товару лежить на продавцеві, у зв`язку з чим вартість перевезення, що вказана у інвойсі є остаточною, такою що включає витрати на транспортування, а тому вимога митного органу надати документи щодо страхування товару та документи, що підтверджують вартість навантаження/розвантаження товару в країні експорту є безпідставною.

Крім того, за умовами CFR, саме на продавця покладено обов`язок щодо сплати фрахту та вартість фрахту перевезення вказана окремо у інвойсі, що надавався до митного оформлення, ненадання позивачем, окремо, документів, що підтверджують вартість фрахту, у даному випадку, не впливає на числові показники митної вартості товару.

Також, як на підставу для коригування митної вартості, митний орган посилався на те, що у наданому висновку зазначено, що експерт здійснював огляд КТЗ, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація про проведення фізичного або митного огляду (акти оглядів) та щодо присутності експерта при проведенні митного огляду.

Колегія суддів вважає необґрунтованими вказані доводи відповідача, оскільки в розумінні ч.2 ст.53 Митного кодексу України висновок експерта не є обов`язковим документом, що підтверджує заявлену митну вартість товару.

Як на підставу коригування митної вартості, з чим погодився суд першої інстанції, митний орган посилався на відсутність платіжних документів, що б свідчили про оплату імпортованого товару у відповідності до інвойсу від 26.05.2024 №CIA-, в якому зазначено 100% передоплата.

В свою чергу, позивач наголошує про відсутність обов`язку надання банківських платіжних документів, оскільки визначені умови оплати товару та їх фактичне виконання не стосується безпосередньо ціни товару, а тому не може бути підставою для сумнівів для визначення митної вартості, зазначеної у митній декларації.

Надаючи оцінку зазначеним доводам, колегія суддів вказує, що легковий автомобіль RENAULT SAMSUNG QM6 придбано на аукціоні, що не заперечується сторонами.

Відповідно до інвойсу від 26.05.2024 №CIA- передоплата за вказаний автомобіль визначено у розмірі 100%.

Згідно ч.2 ст.53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару подаються до митного оформлення товару, якщо рахунок сплачено, а інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - за наявності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірних висновків, що в силу положень ч.2 ст.53 МК України позивач мав обов`язок надати митному органу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо такий рахунок сплачено.

Однак, такі документи не надані позивачем ані до митного органу (що підтверджується відсутністю у графі 44 цієї ЕМД реквізитів документа за кодом «3001», який згідно з Класифікатором документів відповідає банківському платіжному документу, що стосується товару), ані суду першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, доказів, які б підтверджували відстрочення платежу (договір купівлі-продажу, укладеного між переможем аукціону (позивачем) та власником майна, або протоколу електронних торгів), в якому могли б бути визначені умови оплати за товар з відстрочення платежу в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, ненадання позивачем банківських платіжних документів, що стосуються імпортованого товару, унеможливило митним органом здійснити перевірку числового значення заявленої митної вартості товару, відповідно до ч.1 ст.54 МК України.

На підставі наведеного, враховуючи, що позивачем не надано основоположного доказу вартості придбаного на аукціоні автомобілю - банківських платіжних документів на підтвердження оплати товару у відповідності ч.2 ст.53 МК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності прийнятого Одеської митниці рішення про коригування митної вартості товарів №UА500100/2024/000008/2 від 20.09.2024.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, при вирішенні справи суд першої інстанції правильно встановив обставини, які мають значення для справи, а тому рішення суду в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.А. Шевчук О.В. Яковлєв