Справа № 569/9594/25
Суддя: Ковальов І. М.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/9594/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти виконавчого комітету Рівненської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, стягнення судових витрат,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд Рівненської області з позовом до Департаменту муніципальної варти виконавчого комітету Рівненської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, стягнення судових витрат звернувся представник позивача Ільїної А.В, адвокат Ільїн В.А.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визнати протиправною та скасувати постанову інспектора відділу контролю та паркуванням Департаменту муніципальної варти виконавчого комітету Рівненської міської ради від 13 березня 2025 року серія RVN 2507436 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та стягнути на користь позивача понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні постанови про накладення адміністративного стягнення від 13 березня 2025 року серія RVN 2507436, 12 березня 2025 року о 12:22:33 Сагайдачного, 2 Рівне Рівненська область, Україна Ільїна Анна Вадимівна, водій транспортного засобу Opel Zafira д.н.з. НОМЕР_1 порушила вимогу дорожнього знаку, а саме здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 зупинка заборонена чим порушила п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України та ч.1 ст.122 КУпАП. Постановив: Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, та використовуючи визначений ст.62 Конституції України принцип, відповідно до якого усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено ті обставини, що позивач вчинила інкриміноване їй адміністративне правопорушення виходячи з наступного.

В судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що 12 березня 2025 року транспортний засіб марки Opel Zafira д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є його довірителька не перебував в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Відповідно до п.3.34 знак «Зупинка заборонена» розповсюджує свою дію на той бік дороги, на якому він встановлений, а автомобіль Opel Zafira було розташовано на прибудинковій території будинку №2 по вул.Сагайдачній в м.Рівне, тобто не на проїжджій частині дороги і не в межах дії дорожнього знаку.

На спростування вказаних представником позивача обставин, представник відповідача, зокрема пояснила, що твердження позивачки та її представника про те, що транспортний засіб було розташовано на прибудинковій території будинку №2 по вул.Сагайдачного в м.Рівне не підтверджене жодним чином, оскільки житловий будинок знаходиться з протилежного боку вулиці від місця зупинки автомобіля позивачки, що підтверджується скріншотом з екрана, на якому зображено Генеральний план міста Рівне. При цьому, на фотознімках, зроблених 12.03.2025 о 12:32-12-34 видно, що автомобіль позивачки зупинено на краю тротуару, який є елементом дороги, а також те, що автомобіль позивачки було зупинено з того ж боку дороги, де знаходиться і дорожній знак.

Пункт 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за позовом. Справа «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom) від 21 лютого 1975 року серія А, №18, сс17-18, пп.35-36.

Статтею 52 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що «контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль)».

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.п.8.1, 8.2 і 8.2-1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Відповідно до п.8.4 ПДР, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено" додатку 1 розділу 33 ПДР забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знака 3.34 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Зона дії знаків може бути зменшена: для знака 3.34 - табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака 3.34 з табличкою 7.2.3.

При вирішенні даної справи спору, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід звернути увагу, на те, що хоча КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Тому, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення та поясненням особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів технічних засобів, що мають функції фото -, кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

З досліджених в судовому засіданні фотознімках вбачається, що було зафіксовано транспортний засіб позивача, розміщений на тротуарі з того боку дороги, де встановлений знак 3.34 "Зупинку заборонено". Вказані фотознімки містять дату порушення (12.03.2025 року), які відображають транспортний засіб Opel Zafira д.н.з НОМЕР_2 з різних ракурсів. Вказані знімки містять дату, час, а також географічні координати, які відповідають місцю вчинення адміністративного правопорушення, що вказане в постанові.

Дані фотознімки відповідають Приміткам ст.14-2 КУпАП, згідно якої режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплатні вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Відповідно до положень статті 14-2 КУпАП, інспектором було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, шляхом створення трьох зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 12.03.2025; 2) географічні координати: 50.6212842, 26.2466869; 50.6213802, 26.2464792; 50.621368, 26.2467219; 3) час вчинення порушення: 12:32-12-34 год.

Крім цього, інспектором було здійснено фотофіксацію інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, а саме зафіксовано місце встановлення знаку 3.34 «Зупинка заборонена», з порушенням якого здійснено зупинку транспортного засобу позивачки. Про здійснення фотофіксації під час фіксування правопорушення зазначено в оскаржуваній постанові.

Відповідно до п.1.10 ПДР, автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу; край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) - видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки; проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги; тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Тобто, складовими елементами дороги є як проїзна частина, по якій рухається автомобільний транспорт, так і тротуар. Дія дорожнього знака 3.34 "Зупинку заборонено" поширюється на всю дорогу по той бік дороги, де встановлено знак, в тому числі і на тротуар.

Транспортний засіб позивачки розташований на тротуарі з того боку дороги, де встановлений дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено", а отже, позивачка здійснила зупинку автомобіля в зоні дії дорожнього знака 3.34 "Зупинку заборонено".

Доводи представника позивачки про паркування автомобіля в межах прилеглої території житлового будинку №2, що розташований по вул.Гетьмана Сагайдачного не знайшли свого підтвердження.

Створення перешкод для руху пішоходів чи паркування інших транспортних засобів не є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме порушення вимог дорожніх знаків, а тому нестворення таких перешкод не звільняє від відповідальності за порушення вимог дорожнього знака 3.34 "Зупинку заборонено".

Враховуючи, що факт порушення позивачем вимог дорожнього знака 3.34 "Зупинку Заборонено" та, відповідно, вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, підтверджується доказами, які оформлені у встановленому законом порядку, відповідач правомірно виніс оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити відхилення інших доказів. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою правопорушення вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні було встановлено, що інспектором було детально з`ясовано всі обставини справи, встановлено факт порушення позивачем ПДР, тому суд вважає, що відповідач інспектор довів правомірність свого рішення, тому з цих підстав у задоволенні позову позивачу слід відмовити.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, тому не підлягає до задоволення і позовна вимоги в частині стягнення понесених судових витрат по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,19,77,241-246,255,295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти виконавчого комітету Рівненської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, стягнення судових витрат відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення до Восьмого апеляцiйного адміністративного суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач: Департаменту муніципальної варти виконавчого комітету Рівненської міської ради, м.Рівне, вул.Ст.Бандери, 44, код ЄДРПОУ 44350009

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов