Справа № 420/34889/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/34889/24
Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Бітова А.І.,

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025р. по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «МАРЛІН ОДЕСА» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення щодо визначення (коригування) митної вартості товару,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2024р. ПП «МАРЛІН ОДЕСА» звернулося до суду із позовом до Одеської митниці, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000105/1 від 18.07.2024р.

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2024/000251 від 18.07.2024р..

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.10.2019р. між ПП «МАРЛІН ОДЕСА» (Покупець) та компанією «MEGAA MODA PVT.LTD», Індія (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний договір.

В подальшому, з метою здійснення митного оформлення товару поставленого на виконання умов вищезазначеного контракту, позивачем було подано митну декларацію за №24UA06U1, в якій митну вартість товару визначено за першим методом, а саме за ціною договору.

Позивачем до митної декларації було надано усі наявні у нього документи для визначення митної вартості за ціною товару.

Після отримання відповідних документів, митним органом було ініційовано процедуру консультацій. Так, листом від 18.07.2024р. б/н митний брокер повідомив митницю про відсутність додаткових документів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було складено картку-відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA500020/2024/000251 від 18.07.2024р. та рішення про коригування митної вартості товарів за №UA500020/2024/000105/1 від 18.07.2024р..

Позивач вважає вказані рішення митного органу протиправними, оскільки ним надано усі необхідні документи для розмитнення товару за ціною вказаною у декларації.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000105/1 від 18.07.2024р..

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2024/000251 від 18.07.2024р..

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці на користь ПП «МАРЛІН ОДЕСА» судовий збір в розмірі 2 422,4коп..

Не погодившись із даним судовим рішенням, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару усі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, то відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є неправомірною, а оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 11.10.2019р. між ПП «МАРЛІН ОДЕСА» (Покупець) та компанією «MEGAA MODA PVT.LTD», Індія (Продавець) було укладено зовнішньоекономічний договір б/н, згідно з предметом якого Продавець продає, а Покупець купує товар, що належить Продавцю. Перелік товарів, кількість, ціна, сума зазначаються в рахунках інвойсах на кожну партію товару (п.1.1 Контракту).

У п.3.2 Контракту умови поставки: вид транспортування вантажу, умови поставки вказуються додатково в рахунках інвойсах.

Пункт 5.1.-5.2 Контракту, оплата за товар здійснюються Покупцем наперед, згідно виставлених рахунків інвойсів. Платіж здійснюється в доларах США.

Товар має доставлятись в упаковці, що відповідає особливостям транспортування (п.6.1 контракту).

Пункт 8.5. Контракту при його тлумаченні сторони повинні керуватись умовами міжнародних правил Інкотермс.

Так, 12.03.2024р. Продавець попередньо виставив Покупцю проформу інвойс №0333_23-24 на товар «креветка морожена» загальною вартістю 105 100дол.США.

20.03.2024р. платіжним документом №240320/000246365 ПП «МАРЛІН ОДЕСА» перерахувало на рахунок Продавця 20 000дол.США.

10.05.2024р. Продавець виставив Покупцю інвойс №MMPL/2425/ISL004 на товар «креветка морожена розмірний ряд 16-20 в упаковці по 1 кг, розмірний ряд 16-20 в упаковці по 10 кг, розмірний ряд 21-25 в упаковці по 1 кг, розмірний ряд 26-30 в упаковці по 1 кг» (далі - «креветка морожена») загальною вагою брутто 24 150кг, нетто - 21 000кг, загальною вартістю 106 000дол.США.

В інвойсі передбачені умови поставки: морський транспорт з Індії до порту Констанца, Румунія на умовах поставки CNF.

Також, 10.05.2024р. Продавець склав пакувальний лист до інвойсу №MMPL/2425/ISL004 від 10.05.2024р. на товар «креветка морожена» загальною вагою нетто 21 000кг, брутто 24 150кг. 11.05.2024р. на товар було оформлено експортну митну декларацію №9801314.

27.05.2024р. товар «креветка морожена» у контейнері MNBU0120340 вагою брутто 24 150кг було відвантажено на морське судно «MТТ SEMPORNA» з Калькути, Індія до порту Констанца, Румунія згідно коносаменту №239149290.

Платіжним документом від 2.07.2024р. №240702/000264562 ПП «МАРЛІН ОДЕСА» сплатило на рахунок «MEGAA MODA PVT.LTD» остаточну вартість товару у сумі 86 00дол.США.

16.07.2024р. товар у контейнері MNBU0120340 вагою брутто 24 150кг було відвантажено на автомобільний транспорт НОМЕР_1 /ВН0122ХG з Констанци, Румунія до Одеси, Україна, що підтверджується CMR (міжнародною товарно-транспортною накладною) №8090.

За надані перевізником послуги з перевезення, перевізником на виконання умов договору №2911/2022 від 29.11.2022р. було виставлено рахунок №А011024 від 16.07.2024р. на суму 110 728,96грн. з ПДВ та сформовано довідку про транспортні витрати №01/16.07.2024 р. від 16.07.2024 року.

З метою митного оформлення товару «креветка морожена», поставленого на підставі вказаного Контракту, декларант ПП «МАРЛІН ОДЕСА» - ТОВ «БЛЕССКО» 18.07.2024р. подав до Одеської митниці електронну митну декларацію №24UA06U1.

На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів до митної декларації додані документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, та інші товаросупровідні документи: зовнішньоекономічний договір б/н від 11.10.2019р., проформа-інвойс №0333_23-24 від 12.03.2024р., інвойс №MMPL/2425/ISL004 від 10.05.2024р., пакувальний лист б/н від 10.05.2024р., банківські платіжні документи №240320/000246365 від 20.03.2024р., №240702/000264562 від 2.07.2024р., коносамент (Billoflading) №239149290 від 27.05.2024р., автотранспортну накладну №8090 від 16.07.2024р., рахунок передплатний на надання транспортно-експедиційних послуг №А011024 від 16.07.2024р., довідку про транспортні витрати №01/16.07.2024 від 16.07.2024р., договір про надання транспортно-експедиторських послуг №221-ЮГЛ від 17.10.2022р., договір на автомобільне перевезення №2911/2022 від 29.11.2022р., копію митної декларації країни відправлення №9801314 від 11.05.2024р. та інші документи, зазначені в графі 44 МД.

Сторонами не заперечується, що на пропозицію митного органу про надання додаткових документів декларантом було надано лист від 18.07.2024 року, яким повідомлено, що додаткових документів надано не буде.

На підставі вказаного, митним органом було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2024/000251 від 18.07.2024р. та рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2024/000105/1 від 18.07.2024р. про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33, а саме:

1) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вона не включалась до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) Відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил…», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012р. №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка фактури; -калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано;

3) у довідці про транспортні витрати від 16.07.2024р. №01/16.07.2024 відсутнє посилання на договір на перевезення вантажу;

4) Інвойс від 11.05.2024р. №MMPL/2425/ISL004 не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт; Умови поставки(CNF) вказані в інвойсі суперечать умовам поставки(CIF) зазначеним в гр.20 ЕМД;

5) банківський платіжний документ, що стосується товару від 20.03.2024р. №240320/000246365 містить посилання на інвойс, який до митного оформлення не надавався;

6) Згідно п.5 зовнішньоекономічного договору від 11.10.2019р. № б/н оплата здійснюється наперед згідно виставленого рахунку (інвойсу). Але в наданому інвойсі від 11.05.2024р. №MMPL/2425/ISL004 такі умови відсутні.

Також, встановлено, що товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №24UA15U7 від 18.07.2024р..

Не погодившись із прийняттям оскаржуваних рішень, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень митного органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п.23,24 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст.50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Приписами ч.1,2,3 ст.52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями ч.3 ст.53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити такі обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.1,2 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Приписами ч.1 ст.57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

У відповідності до ч.2,3 ст.57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями ч.9 ст.58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 ст.57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено під час апеляційного розгляду справи, що з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів позивач подав до відповідача повний пакет документів для підтвердження визначеної ним митної вартості товару, передбачений ст.53 Митного кодексу України.

При цьому, митний орган в оскаржуваному рішенні зазначив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Як вбачається із матеріалів справи, що за результатами правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, що стало підставою прийняття рішення №UA500020/2024/000105/1 від 18.07.2024р. про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33, а саме:

1) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вона не включалась до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) Відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил…», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012р. №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахункафактури; -калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано;

3) у довідці про транспортні витрати від 16.07.2024р. №01/16.07.2024 відсутнє посилання на договір на перевезення вантажу;

4) Інвойс від 11.05.2024р. №МMPL/2425/ISL004 не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт; Умови поставки(CNF) вказані в інвойсі суперечать умовам поставки(CIF) зазначеним в гр.20 ЕМД;

5) банківський платіжний документ, що стосується товару від 20.03.2024р. №240320/000246365 містить посилання на інвойс, який до митного оформлення не надавався;

6) Згідно п.5 зовнішньоекономічного договору від 11.10.2019р. № б/н оплата здійснюється наперед згідно виставленого рахунку (інвойсу). Але в наданому інвойсі від 11.05.2024р. №MMPL/2425/ISL004 такі умови відсутні.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що вищевказані твердження митного органу є хибними та такими, що спростовуються матеріалами справи, виходячи з наступного.

Так, що стосується тверджень митного органу про не врахування такої складової митної вартості як вартість пакування та пакувальних матеріалів, то судова колегія вважає такі твердження необґрунтованими, оскільки умовами контракту передбачено, що Товар має доставлятись в упаковці, що відповідає особливостям транспортування (п.6.1 контракту). Пунктом 8.5. Контракту передбачено, що при його тлумаченні сторони повинні керуватись умовами міжнародних правил Інкотермс.

Відповідно до виставленого інвойсу №MMPL/2425/ISL004 від 10.05.2024р., сторонами передбачені умови поставки: морський транспорт з Індії до порту Констанца, Румунія на умовах поставки CNF.

Як вбачається із пояснень представника позивача, що абревіатура торгового терміну CNF (C & F) (CarriageandFreight) використовувалась у перших версіях правил Інкотермс, яка пізніше переросла в базис поставки CFR (CostandFreight - Вартість і фрахт), який використовується в сучасних редакціях правил Інкотермс.

Так, відповідно до умов поставки CFR, продавець зобов`язаний за свій рахунок забезпечити пакування товару, за виключенням випадку, коли в даній галузі торгівлі зазвичай прийнято відвантажувати вказаний в договорі товар без пакування.

Тобто, судова колегія зазначає, що вартість пакування включена в ціну товару та додатково до митної вартості не додається у відповідності з положеннями ч.10 ст.58 МК України.

Що стосується тверджень митного органу про те, що «Відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил…», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012р. №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка фактури; -калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано», то судова колегія зазначає, що як вбачається із матеріалів справи, що як при митному оформленні так і до суду позивачем було надано довідку про транспортні витрати №01/16.07.2024р. від 16.07.2024р. на підставі якої сформовано рахунок №А011024 від 16.07.2024р. на суму 110 728,96грн. з ПДВ.

Відповідно до вказаної довідки, вартість вантажу у складі консолідованого за маршрутом: м.Констанца (Румунія) прикордонний перехід з України м.Орлівка, транспортним засобом: транспортний засіб на паромі державний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 до місця вивантаження м.Одеса (Україна) становить: 110 728,96грн., а саме:

- м. Констанца до м.Орлівка (прикордонний перехід) 65 000грн.;

- м. Орлівка (прикордонний перехід) до м.Одеса (Україна) 45 728,96грн.

В тому числі винагорода експедитора по Україні 2 010грн. з ПДВ.

Ватаж застрахований не був.

Вартість навантажувально-розвантажувальних робіт на території Румунії враховані у вартість організації транспортних послуг до кордону з Україною.

Отже, судова колегія вважає, що витрати на перевезення з Індії до порту Констанца, Румунія були здійснені Продавцем, тобто є вже включеними до ціни товару, а отже додатково до митної вартості не додаються, а тому такі доводи митного є безпідставними та відхиляються судом.

Стосовно доводів митного органу про те, що «у довідці про транспортні витрати від 16.07.2024 № 01/16.07.2024 відсутнє посилання на договір на перевезення вантажу», то судова колегія зазначає, що вони є необґрунтованими, оскільки в наданій до митного оформлення довідці про транспортно-експедиційні витрати №01/16.07.2024 від 16.07.2024р. зазначено маршрут та номер автотранспортного засобу НОМЕР_1 / НОМЕР_3 , які співпадають із даними, вказаними в автотранспортній накладній №8090 від 16.07.2024р., яка, у свою чергу, містить посилання на маршрут, номер контейнеру та вагу товару, що дозволяють ідентифікувати імпортований товар. А тому такі доводи, відхиляються судом.

Що стосується тверджень митного органу про те, що «Інвойс від 11.05.2024 №MMPL/2425/ISL004 не містить посилання на зовнішньоекономічний контракт; Умови поставки (CNF) вказані в інвойсі суперечать умовам поставки(CIF) зазначеним в гр.20 ЕМД», то судова колегія зазначає, що виставлений Продавцем інвойс №MMPL/2425/ISL004 від 11.05.2024р. містить перелік товарів, їх кількість і ціну за якою вони поставлені покупцеві, вид товару, його вагу, умови поставки і відомості про відправника та одержувача.

Так, при сукупному аналізі наданих до митного органу документів, можливо здійснити співставлення встановленої інформації та дійти висновку щодо їх прямого зв`язку.

Окрім того, судова колегія зазначає, що посилання митного органу на умови поставки CIF не відповідають дійсності, адже в поданій декларантом МД в графі 20. Умови поставки, вказано саме CFR.

Отже, судова колегія вважає, що митний орган помилково дійшов такого висновку, а тому вони є необґрунтованими.

Стосовно тверджень митного органу про те, що «банківський платіжний документ, що стосується товару від 20.03.2024 №240320/000246365 містить посилання на інвойс, який до митного оформлення не надавався», то судова колегія зазначає наступне.

Так, проформа-інвойс це документ, у якому зазначається обов`язок продавця товарів (виконавця послуг) поставити товари (надати послуги) покупцю за наперед обговореною ціною. Інвойс це документ, у якому зазначаються товари та послуги, які компанія надає клієнту, та зазначається зобов`язання клієнта на оплату цих послуг.

Відмінність проформи-інвойсу полягає в тому, що деякі дані можуть бути не остаточними, та до нього ще можуть бути внесені зміни. А от інвойс із остаточними змінами та узгодженими даними вже формуватиме комерційний інвойс.

Як вбачається із матеріалів справи, що продавцем було сформовано та направлено покупцю проформу інвойс №0333_23-24 від 12.03.2024р., на підставі якої покупцем було здійснено часткову оплату, передбачену умовами контракту. Між тим, виданий комерційний інвойс №MMPL/2425/ISL004 від 10.05.2024р. був остаточним та на підставі нього було здійснено поставку товару. У зв`язку з цим, декларантом було надано саме остаточний комерційний інвойс.

При цьому, судова колегія зазначає, що вказані проформа-інвойс та комерційний інвойс є аналогічними, та в них зазначені один і той самий товар, покупець та продавець, умови та посилання контракт.

Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що аналізуючи зазначені документи в сукупності можна дійти висновку, що вони є пов`язаними та стосуються однієї і тієї ж поставки, а тому такі доводи митного органу є необґрунтованими та не впливають на правильне визначення митної вартості поставленого товару.

Що стосується тверджень митного органу, що «згідно з п.5 зовнішньоекономічного договору від 11.10.2019 №б/н оплата здійснюється наперед згідно виставленого рахунку (інвойсу). Але в наданому інвойсі від 11.05.2024р. №MMPL/2425/ISL004 такі умови відсутні» суд погоджується з доводами представника позивача, що всупереч твердженням митниці, у інвойсі №MMPL/2425/ISL004 від 11.05.2024р. містяться умови оплати (termsofpayment) T/T. Вказана абревіатура означає звичайний банківський переказ - TelegraphicTransfer (T/T). Цей термін у міжнародній практиці використовують як раз для переказу коштів на умовах передплати, що повністю співпадає з пунктом п.5.1. Контракту.Також в інвойсі вказано про необхідність здійснення авансового платежу у розмірі 20% (20% advanceimmediately), що відповідає умовам Контракту.

Таким чином, судова колегія вважає вказані доводи митного органу безпідставними.

Враховуючи, що позивачем були надані для митного оформлення товару документи, необхідні для визначення його митної вартості, яка була задекларована, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять суттєвих розбіжностей, тощо, судова колегія приходить до висновку, що відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є неправомірною, а оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів - є протиправними та підлягають скасуванню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПП «МАРЛІН ОДЕСА», шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень митного органу про коригування митної вартості товарів та як наслідок визнання протиправними та скасування оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко