Справа № 183/2/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2025 року м. Дніпросправа № 183/2/25
(суддя Дубовенко І.Г.,м. Новомосковськ)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року у справі №183/2/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28 грудня 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в якому, просить суд скасувати постанову серії ЕНА №3725535 від 25.12.2024 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки водійське посвідчення у нього не вилучалося та відповідних відомостей до реєстру не вносилося. Також, позивач зазначає про те, що інспектором не було повідомлено причини зупинки його транспортного засобу.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що станом на 24 грудня 2024 року, ОСОБА_1 , який за судовим рішенням був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, не здав посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції, про що свідчить відповідна довідка УПП, відеозапис з бодікамер та вбачається з відзиву, тобто 24 грудня 2024 року ОСОБА_1 будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, керував транспортним засобом (ч. 4 ст. 126 КУпАП), в той час, як оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУПАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Суд зробив висновок про те, що відповідачем не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП, а тому вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що у ході перевірки наданого позивачем посвідчення водія та його відповідності та чинності через планшетний пристрій та через чергову службу УПП в Сумській області ДПП за базою даних Національної автоматизованої інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, станом на 25.12.2024 року було встановлено, що позивач відповідно до постанови суду від 15.11.2023 року був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, повторно іспит не перездавав та посвідчення водія на право керування відповідної категорії не отримував, отже він не має права керування такими транспортними засобами, що зафіксовано на нагрудну відеокамеру Motorola Solutions № 470820 та № 471976.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначає про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що згідно з постановою серії ЕНА №3725535 від 25.12.2024, складеною посадовою особою патрульної поліції, 25.12.2024 року о 10:16 хв. в м. Суми вул. Іллінська поблизу будинка № 12/2 позивач керував транспортним засобом Kia Sorento, номерний знак НОМЕР_1 ВЧ НОМЕР_2 , не маючи права керування такими транспортними засобами, що зафіксовано на реєстратор Motorola Solutions VB-400 № 470820 та 471976, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП (а.с.6).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини 2 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.1 «а» розділу 2 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує факт керування 25.12.2024 року транспортним засобом.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що постановою Богунського районного суду м.Житомира від 30 березня 2023 року у справі № 295/9958/22 ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік; вказана постанова оскаржена Євтушенком С.І. в апеляційному порядку. Постановою Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року апеляційну скаргу адвоката Перегули А.П., діючого в інтересах ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Богунського районного суду м.Житомира від 30 березня 2023 року без змін.

Відповідно до положень статті 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

З викладених обставин вбачається, що постанова Богунського районного суду м.Житомира від 30 березня 2023 року у справі № 295/9958/22, якою ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік набрала законної сили після її перегляду в апеляційному порядку 30.03.2023 року.

Тобто, станом на дату зупинення посадовими особами патрульної поліції транспортного засобу позивача - 25.12.2024 року, позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, як наслідок станом на 25.12.2024 року, позивач не мав права керувати транспортним засобом Kia Sorento, номерний знак НОМЕР_1 ВЧ НОМЕР_2 , що свідчить про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 126 КУпАП.

Щодо доводів позивача про те, що ним було пред`явлено посадовими особами патрульної поліції посвідчення водія відповідної категорії, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Постанова Богунського районного суду м.Житомира від 30 березня 2023 року у справі № 295/9958/22 набрала законної сили та є обов`язковою для виконання.

Пунктом 3 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1086 особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

При цьому особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за ст. 130 або/та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складання в сервісному центрі МВС теоретичного і практичного іспитів.

Проте, доказів повернення йому посвідчення водія позивач не надав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зробила висновок про те, що станом на 25.12.2024 року, позивач вважається таким, що позбавлений права керування транспортним засобом, а отже не мав права керувати транспортним засобом Kia Sorento, номерний знак НОМЕР_1 ВЧ НОМЕР_2 , що свідчить про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП, а тому постанова серії ЕНА №3725535 прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо доводів ОСОБА_1 в позові проте, що працівник поліції «не проінформував» його про конкретну підставу зупинки та його «вимога про пред`явлення посвідчення водія не мала правових підстав» тобто дії працівника поліції є протиправними, слід зазначити наступне.

Згідно з відзивом на позов поліцейський проінформував позивача про причину зупинки - Порушення правил дорожнього руху, а саме непрацюючі стоп-сигнали на транспортному засобі, покажчикі поворотів. Доказів у спростування цих аргументів відповідача суду надано не було.

Крім того, такі дії(бездіяльність) працівника поліції не є предметом спору у цій справі.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року у справі №183/2/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 липня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва