Справа № 580/10389/24
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у поновленні позивача та членів його родини на квартирний облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання у загальному порядку з грудня 1998 року, викладеної у витязі з протоколу житлової комісії Головного центру від 19.04.2024 № 4;

- зобов`язати відповідача поновити позивача та членів його родини на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання в загальному порядку з грудня 1998 року.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що ухвалена з порушенням норм процесуального права.

Доводи апелянта обґрунтовані зокрема тим, що судом першої інстанції невірно застосовано до спірних правовідносин під час обчислення належного строку звернення до суду приписи ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Також, позивач вважає, що саме із дати залишення його рапорту без розгляду на житловій комісії 19.04.2024 має йти відлік строку для звернення до суду за захистом своїх прав.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в задоволенні такої та залишити без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції. Відповідач вважає, що про ймовірне порушення своїх прав позивач був обізнаний з 2020 року, так як саме тоді позивачу вперше відмовлено у поновленні на квартирному обліку з 1998 року замість 2010 року.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Розгляд апеляційної скарги проведено у порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 2 ст. 312 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду - заяви про поновлення строку звернення до суду, які передбачені ч. 5 ст. 122 КАС України.

На виконання вимог вказаної ухвали від представниці позивача надійшла заява, в якій остання вказує на помилкове застосування судом першої інстанції приписів ч. 5 ст. 122 КАС України. Натомість обґрунтовує належність застосування приписів абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України та обрахунку цього строку з моменту засідання житлової комісії відповідача 19.04.2024.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.11.2024 суд першої інстанції, на виконання п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, повернув позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у постанові від 19.10.2023 у справі № 120/8008/22 за аналогічних обставин виклав наступний правовий висновок:

«…9. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (частина перша статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу реалізації військовослужбовцями соціальних гарантій забезпечення жилими приміщеннями, тому строк звернення до адміністративного суду з даним позовом становить шість місяців, який слід обчислювати з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів…».

Керуючись ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За наведеного правового регулювання, враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 19.10.2023 у справі № 120/8008/22, які є обов`язковими для врахування судами, колегія суддів приходить до висновку, що у спірних правовідносинах строк звернення до суду має обраховуватись за нормами абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України.

В частини вирішення питання коли позивач дізнався (або повинен був дізнатися) про ймовірне порушення своїх прав, свобод чи інтересів, колегія суддів виходить з наступного.

Як не заперечується сторонами у справі, позивач перебуває на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання у загальному порядку з 2010 року, втім вважає, що має перебувати на такому обліку з 1998 року про що неодноразово звертався до відповідача з рапортами про перегляд дати перебування на квартирному обліку.

Як вбачається з Витягу з протоколу № 7 спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.10.2020, позивач зверненням від 05.08.2020 вх.№ С-120 клопотав щодо перегляду дати перебування на квартирному обліку. Вказаним рішенням житлова комісія прийшла до висновку про відсутність правових підстав щодо поновлення ОСОБА_1 на квартирному обліку до 2010 року.

Як вбачається з Витягу з протоколу № 2 спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.02.2021, позивач повторним зверненням від 03.12.2020 вх.№ С-181 клопотав щодо перегляду дати перебування дати зарахування його на квартирний облік. Вказаним рішенням житлова комісія прийшла до висновку про відсутність правових підстав щодо поновлення ОСОБА_1 на квартирному обліку з 1998 року через відсутність підтверджуючих документів.

Оскаржуваним у цій справі рішенням, рапорт позивача щодо зміни дати перебування на квартирному обліку з 2010 року на 1998 рік, зареєстрований відповідачем 24.01.2024, залишено без розгляду з підстав ненадання позивачем та відсутністю у житлової комісії відомостей про перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку до 2010 року.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач ще в 2020 році був обізнаний про відмову в задоволенні його рапортів до відповідача про перегляд дати перебування його на квартирному обліку.

З позовом у цій справі позивач звернувся до суду засобами поштового зв`язку 18.10.2024, у той час, як право на таке звернення у нього виникло з моменту отримання Витягу з протоколу № 7 спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.10.2020.

Колегія суддів вважає, що ознайомлення позивача з Витягом з протоколу № 4 спільного рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.04.2024, у відповідь на його звернення не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, оскільки аналогічні відмови позивач отримував і в 2020 році, і в 2021 році, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у спірному випадку.

Колегія суддів виходить із того, що триваюча пасивна поведінка позивачів не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Таким чином, твердження апелянта жодним чином не свідчать про дотримання строку звернення з позовом до суду.

Поряд з цим, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вказує, що відсутні достатні підстави вважати, що пропущення строку звернення до суду відбулося з поважних причин.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач пропустив строк звернення до суду, втім наголошує, що суд першої інстанції помилково застосував до обрахунку строку звернення до суду приписи ч. 5 ст. 122 КАС України.

Враховуючи все викладене вище, колегія суддів погоджується з тим, що оскільки недоліки, які не були усунуті позивачем позбавляли суд попередньої інстанції можливості відкрити провадження у справі, останній дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви, втім вважає за необхідне змінити оскаржувану ухвалу в мотивувальній частині.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви, однак обґрунтував своє рішення без урахування всіх фактичних обставин справи та з помилковим застосуванням норм процесуального права, що є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення у мотивувальній частині.

Враховуючи викладене у сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів приходить висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає зміні у мотивувальній частині.

Керуючись статтями 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року - змінити у мотивувальній частині.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко