Справа № 127/10145/25
Суддя: Цимбалюк Л. П.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження по справі №2-а/150/34/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Савковій С.А.,

з участю учасників адміністративного процесу:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №24/3232 від 03.12.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 17000 грн.

Позивачем зазначається, що згідно відомостей, зазначених у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, ним порушено Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, а саме 31.08.2024 під час здійснення оповіщення громадян групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено, що у військовозобов`язаного ОСОБА_1 відсутній військово обліковий документ.

В позові ОСОБА_1 вказав, що про існування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 йому стало після відкриття 25.03.2025 Могилів Подільським ВДВС у Вінницькій області виконавчого провадження з примусового виконання оскаржуваної постанови про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та просить її скасувати.

Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримує та просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судових засідань був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.

Повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідач у судове засідання не з`явився, що у відповідності до ч.1 ст.205 КАС України не перешкоджає суду розглянути справу по суті.

Суд, переглянувши справу за наявними у ній доказами у їх сукупності, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що 03.12.2024 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову №24/3232 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП. Постанова мотивована тим, що 29.11.2024 під час здійснення оповіщення громадян групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено, що у військовозобов`язаного ОСОБА_1 відсутній військово обліковий документ.

За вищевказаних обставин його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу в сумі 17000 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції Україниправовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність за вказаною нормою закону настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основним завданням Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України (п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Відповідно до ч.8 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи Служби зовнішньої розвідки України та розвідувального органу Міністерства оборони України.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема: місце проживання та місце перебування; відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), а також дітей); відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи) (ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

За змістом ч.1, ч.3 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», для формування бази даних Реєстру Центральна виборча комісія, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, подають шляхом електронної взаємодії Держателю Реєстру відомості, передбачені статтею 7 цього Закону, стосовно усіх громадян України віком від 18 до 60 років. До Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Положеннями Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», держатель реєстру має право отримати інформацію про військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Відповідно до Примітки до ст.210 КУпАП Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Суд вбачає, що оскаржувана постанова №24/3232 від 03.12.2024 не містить належних та допустимих доказів неможливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних щодо ОСОБА_1 шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення саме ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року за № 3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаніжінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Як вбачається із наданої позивачем копії військово облікового документу, сформованого за допомогою застосунку Резерв +, ОСОБА_1 перебуває на обліку як військовозобов`язаний, ним вчасно уточнено свої дані 10.07.2024, відносно нього діє відстрочка від призову на військову службу до 08.05.2025 (тип відстрочки п.3 ч.1 ст.23) (а.с.9-10). Окрфм того, позивачем в судовому засіданні на підтвердження існування підстав для відстрочки надано належним чином завірені копії актових записів про народження трьох малолітніх дітей, сформованих за допомогою застосунку Резерв +, зокрема, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис №91, складений 01.10.2019 Вінницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області) та доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис №2180, складений 20.07.2021 відділом ДРАЦС у місті Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (актовий запис №187, складений 21.01.2025 відділом ДРАЦС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно зст. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.251 КУпАП, доказами по справі є також поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, речові докази, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, у вищезазначеній постанові зазначаться про те, що той факт, що ОСОБА_1 не мав при собі військово облікового документу під час воєнного стану, підтверджується рапортом старшого групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відеозаписом нагрудної камери старшого групи оповіщення. Однак, будь-яких доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, не надано, відповідачем відзиву на адміністративний позов не надано, не наведено оцінки доказів, про які зазначається в оскаржуваній постанові.

Завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за виняком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від них причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Однак, відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано докази, які б спростоували обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Разом з тим, у матеріалах справи, як довід щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення наявна лише оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Проте, така постанова розкриває лише суть вчинених дій та заходи реагування щодо них, проте аж ніяк не слугує доказом в адміністративній справі, оскільки приймається на підставі узагальнення та оцінки суб`єктом владних повноважень усіх доказів в адміністративній справі, що свідчать про наявність чи відсутність у діях особи ознак адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вина позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, відповідачем не доведена, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

За змістом ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів правил України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а за змістом ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи положення п.3 ч.3 ст.286 КАС України, відповідно до якої, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, суд, ґрунтуючись на підставі повно і всебічно з`ясованих обставинах в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які надані позивачем при зверненні до суду, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову та скасування постанови суб`єкта владних повноважень про накладення адміністративного стягнення і закрити справу про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам ч.2 ст.9 КАС України.

На підставі ст., ст. 5,72,77,79,159,241-246,250,251,255,286,293 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №24/3232 від 03.12.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Сьомого апеляційного адміністративного суду, в межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК