Справа № 141/240/25
Суддя: Шпортун С. В.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 141/240/25
провадження № 2-а/136/21/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2025 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шпортун С.В.

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у поряду письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №1153 від 12.07.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 08 липня 2024 року відносно нього відповідачем був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, у якому не було зазначено дати розгляду справи, утім з метою реалізації своїх прав, він просив повідомити його про розгляд справи.

Разом з цим, 13.03.2025в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачем було вручена постанова №1153 від 12.07.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, за порушення правил військового обліку, а саме: порушення вимоги абз. 6, 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 1 пп. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних резервістів» затвердженою постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, а саме по досягненню 27 річного віку особисто не прибув в семиденний строк для взяття на військовий облік.

Позивач вважає рішення посадової особи суб`єкта владних повноважень протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем було допущено порушення норм ст.268 КУпАП та не дотримано порядку повідомлення його про день та час розгляду справи, у зв`язку із чим він був позбавлений можливості реалізувати гарантовані йому діючим законодавством права.

Окрім цього, вручений йому протокол про адміністративне правопорушення складений за ч. 2 ст. 210 КУпАП, а постанова винесена за ч. 3 ст. 210 КУпАП, що є абсолютно різними правопорушеннями.

При цьому, ще з 11.01.2011 він перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 .

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме, що порушення призовниками військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, який набув чинності після оприлюднення Указу Президенте України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», отож до 19.05.2024 року норми ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало, відтак він не міг вчинити інкриміноване адміністративне правопорушення, адже 27 річного віку досягнув у 2021 році. Таким чином, притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП неможливе, оскільки закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії.

Разом з цим, його дії кваліфіковано за ч.3 ст. 210 КУпАП за правопорушення, яке вчинено у 2021 року, при цьому положення ч. 7 ст. 38 КУпАП передбачають, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. З огляду на викладене, просив провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього закрити.

Разом із позовом позивач подав заяву про поновлення строку на оскарження постанови №1153 від 12.07.2024 про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи тим, що про розгляд справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем його не було повідомлено у спосіб визначений КУпАП, тоді як він наполягав на присутності, а копію оскаржуваної постанови ним отримано через ІНФОРМАЦІЯ_4 13.03.2025, про що свідчить відмітка на примірнику оскаржуваної постанови, відтак строк звернення до суду із даним позовом пропущено з поважних причин.

Наведене стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Відповідачем у визначений судом строк не надано відзиву.

Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

Ухвалою суду від 21.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 КУпАП (протокол №3575 від 08.07.2024, постанова №1153 від 12.07.2024, тощо).

Ухвалою суду від 16.05.2025 задоволено заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про продовження процесуального строку для подання відзиву та витребовуваних судом документів.

Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторонами не надано.

За таких обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше, за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

08.07.2024 старшим лейтенантом ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , яка уповноважена складати протоколи згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 22.12.2023 за №844, було складено протокол за №3575 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

Як слідує зі змісту Протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 1, 7 ч. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, а саме громадянин ОСОБА_1 по досягненню 27 річного віку особисто не прибув в семиденний строк із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного РТЦК та СП який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.

12.07.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 було винесено Постанову за №1153 (а.с.6-7), якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Судом встановлено, що вказане рішення посадової особи суб`єкта владних повноважень було винесено згідно відомостей зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення за №3575 від 08.07.2024, у зв`язку із порушенням вимог абз. 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», та п.1 ч. 4 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, а саме гр. ОСОБА_1 по досягненню 27 річного віку мав особисто прибути в семиденний строк із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного РТЦК та СП який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік, що є порушенням правил військового обліку.

Копію постанови вручено ОСОБА_1 13.03.2025, про що проставлено підпис.

Із паспортних документів (а.с.8) встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно приписного (а.с.9) встановлено, що ОСОБА_1 приписаний до призовної дільниці Іллінецького району, взятий на облік 11.01.2011 та є придатний до військової служби згідно відмітки.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

При цьому, суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Згідно вимог ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позивачем строку на звернення до суду із даними вимогами, суд враховує принцип верховенства права та судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справа «Ілхан проти Туреччини» (№ 22277/93 від 27.06.2000 року § 59).

Так, з матеріалів доданих до позову вбачається, що оскаржувана постанова позивачем отримана була 13.03.2025, про що проставлено підпис позивачем (а.с.7), тоді як зі змісту протоколу слідує, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, доведено до відома про день, час та місце розгляду справи та зроблено відмітку, «о 10:00 годині __.__.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 », тоді як останній просив повідомити його про розгляд справи (а.с. 4-5).

Суд забезпечив відповідачеві право на надання відзиву та доказів з метою спростування обставин наведених у позові, утім жодних доказів на противагу наданим позивачем не було надано.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на наявність поважних причин пропуску, суд вважає за можливе задля захисту прав особи поновити позивачу строк звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За змістом статей 254, 255, 256 КУпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП України, у якому крім іншого, зазначаються суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Процедура складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) передбачена Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, що затверджена Міністерством оборони України, від 01.01.2024 № 3.

Відповідно до п. 2 Розділу І, у повноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 2101, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п. 1, 2 розд. ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міноборони від 01.01.2024 N 3, уповноважена посадова особа ТЦК та СП складає протокол про адміністративне правопорушення щодо особи, яка його вчинила, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Не допускаються закреслення чи виправлення записів, що вносяться до протоколу, а також унесення додаткових записів після того, як протокол підписано особою, щодо якої він складений.

Як було встановлено судом відповідно до Протоколу про адміністративне правопорушення за №3575 від 08.07.2024 ОСОБА_1 висунуто обвинувачення за ч.2 ст.210 КУпАП, у зв`язку із порушенням, зокрема: вимог абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та п. 1, 7 ч. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022.

Тоді як 12.07.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 було винесено Постанову за №1153, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штраф в розмірі 17000 грн., у зв`язку із порушенням, зокрема вимог абз. 6 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», та п.1 ч.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022.

Згідно матеріалів наданих відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 21.04.2025 встановлено, що стосовно ОСОБА_1 було заведено справа №2/155 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, що містить виправлення в частині статті (з друкованого ч.2 на виправлення кульковою ручкою на ч.3 ст.210 КУпАП). Відповідно до Протоколу про адміністративне правопорушення за №3575 від 08.07.2024, ОСОБА_1 висунуто обвинувачення за ч.2, яка містить виправлення на ч.3 ст.210 КУпАП, у зв`язку із порушенням, зокрема: вимог абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та п. 2 п. 1 (зроблено виправлення кульковою ручкою) Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022.

Суд зауважує, що якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи, що потребує належного до цього ставлення. Відповідно звернуто увагу уповноважених осіб на необхідності дотримання правил та процедур під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належному фіксуванні доказів вчинення правопорушення та їх зберіганні тощо.

Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.

У справах проти України Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначними, тому такі адміністративні провадження слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст.6 Конвенції.

Одночасно, практика ЄСПЛ щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення зосереджена навколо фундаментальних засад здійснення правосуддя у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, забезпеченні дотримання положень Конвенції в частині реалізації ст.6, яка гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідальність за ч.2 ст.210 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, та тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За ч. 3 ст. 210 КУпАП відповідальність настає за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період та тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до Примітки ст. 210 КУпАП зазначено, що положення статей 210, 2101 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Вказані норми є банкетними і передбачають вказівку про порушення вимог інших нормативно-правових актів, зазначення яких є обов`язком особи, яка складає протокол та висунуте обвинувачення має бути доведено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закон України, Верховна Рада України, від 25.03.1992 № 2232-XII, «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- згідно абзацу шостого, порушення якої інкримінуються позивачеві як у протоколі про адміністративне правопорушення так і оскаржуваній постанові - виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Правила військового обліку визначені у Додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022. (далі - Правила) на виконання вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п.1, 2, 7 ч. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, п ризовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

1) перебувати на військовому обліку:

- за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

- за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;

2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;

7) особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 КУпАП допущено грубі порушення норм КУпАП та спеціальних нормативно правових актів, зокрема не повідомлено особу, яка притягується до відповідальності про день та час розгляду справи, внесено виправлення до протоколу про адміністративне правопорушення після вручення його особі, а висунуте особі обвинувачення відповідно до протоколів від 08.07.2024 не є тотожним та не відповідає змісту обвинувачення, за яким його визнано винуватим та накладено стягнення за ч.3 ст.210 КУпАП, яке є значено важчим, що погіршує становище особи, яка притягується до відповідальності, а за обставин даної справи такі помилки не є технічними описками, оскільки тягнуть зміну змісту постанови посадової особи по суті шляхом деталізації норм, про які не зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення, що вручений особі, розміру стягнення, на яке розраховувала особа, що погіршує становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо суті самого правопорушення, то суд зауважує, що Кабінет Міністрів зобов`язав призовників, які досягли 27 років під час воєнного стану прибути на призовні дільниці ТЦК та СЗ для проходження військово-лікарської комісії, відповідне рішення закріплене постановою уряду №92 від 1 лютого 2023 року, яка набрала чинності 2 лютого 2023 року. Оповіщення призовників, які досягли 27 років, їх прибуття на призовні дільниці, проведення їх медичного огляду, організація роботи призовних комісій, оформлення їх рішень та ведення обліково-призовної документації на призовників здійснюється відповідно до вимог Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом шляхом направлення виклику особі.

Таким чином, положення п.п.1, 2, 7 п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, не покладають на особу, яка досягла 27 річного віку обов`язок особисто прибути в семиденний строк із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного РТЦК та СП який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.

Окрім цього, 19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП.

Даний Закон №3696-ІХ набув чинності після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», отже до 19.05.2024 року норми ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало, тоді як двадцятисемирічного віку позивач досяг у 2021 році.

Таким чином, притягнення позивача 12.07.2024 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП погіршує становище та не має ретроспективної дії.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч. 1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

За ч. 7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Суд враховує практику ЄСПЛ викладену, зокрема, у Рішенні у Справі «Рисовський проти України», згідно якого, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції. Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем вказаного порушення.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не було надано допустимих, достовірних та достатніх доказів, які могли би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 77, 79, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із даним з адміністративним позовом.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №1153 від 12.07.2024, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210 КУпАП за №1153 від 12.07.2024 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_5 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом 10-ти днів із дня його проголошення (ч. 4 ст. 286 КАС України) безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасники цивільного процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ).

Суддя Світлана ШПОРТУН