Справа № 640/39088/21
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року справа №640/39088/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ХОЛДИНГ» про застосування заходів реагування,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ХОЛДИНГ», у якому просить суд:

-застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень АЗС, шляхом зобов?язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс ХОЛДИНГ» відключити джерела електроживлення та накласти печатки на вхідні двері приміщення розташованого за адресою: вул. Юрія Іллєнка, 93 у Шевченківському районі м. Києва - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки;

???-обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення покласти на Головне управління ДСНС України у м. Києві;

-контроль за виконанням судового рішення щодо усунення Відповідачем порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, покласти на Головне управління ДСНС України у м. Києві.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході проведення планової перевірки приміщення Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ХОЛДИНГ», що розташований за адресою: за адресою: вул. Юрія Іллєнка, 93 у Шевченківському районі м. Києва, було встановлено порушення відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної і пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, що є підставою для застосування заходів реагування у сфері господарської діяльності у вигляді повного зупинення експлуатації вказаного об`єкта до усунення відповідних порушень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2022 (суддя Арсірій Р.О.) відкрито провадження в адміністративній справі № 640/39088/21, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30.05.2022 та 29.06.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів, а 20.06.2022 - відповідь на відзив, подана представником позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2022 (суддя Арсірій Р.О.) відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призупинення/відкладення розгляду даної адміністративної справи.

У подальшому адміністративну справу № 640/39088/21 на виконання положень пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IХ надіслано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

06.06.2023 наведена вище адміністративна справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Харченко

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Харченко С.В.) від 08 грудня 2023 року прийнято справу до свого провадження ах вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У зв`язку зі звільненням судні ОСОБА_1 з посади судді Київського окружного адміністративного суду, дану справу передано на повторний автоматизований розподіл справи між суддями.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями дану справу передано на розгляд судді Лиска І.Г.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду дану справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у відзиві зазначив що, позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували його доводи та аргументи про те, що виявлені ним та наведені в Акті № 1274 від 12.11.2021 порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки знаходяться у причинно- наслідковому зв`язку з потенційною можливістю виникнення пожежі, розповсюдженням вогню або створення іншої надзвичайної ситуації, а отже створюють дійсну та реальну загрозу життю та здоров`ю людей саме на АЗС № 4039.

Відповідач вважає, що обраний позивачем спосіб заходу реагування, не враховує принципу співмірності ступеню тяжкості допущених порушень, а також свідчить про недотримання позивачем справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Позивачем було подано відповідь на відзив, у якій останній підтримав усі свої позовні вимоги.

29.06.2022 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив.

26.12.2023 від представника відповідача надійшли письмові пояснення, в яких серед іншого вказано, що відповідач усунув усі недоліки, які були виявлені під час проведення перевірки. Так Актом №13 за результатами повторного позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання Відповідачем законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на АЗС №4039, підтверджено фактично повне усунення порушень з переліку наведеного у Акті №1274, окрім одного порушення, що полягає у встановленні на шляхах евакуації розсувних дверей в порушення ДБН В.1.1-7. Інші доводи, викладені у письмових поясненнях, є подібними до тих, що викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ХОЛДИНГ» має ідентифікаційний код 34430873, зареєстроване місцезнаходження: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, буд. 4, вид економічної діяльності, зокрема 47.30 Роздрібна торгівля пальним.

Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві було видано наказ від 12.10.2021 №971 «Про проведення планових перевірок» (далі по тексту - Наказ № 971).

Згідно Наказу № 971 державним інспекторам у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту доручено провести планову перевірку приміщення Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬЯНС ХОЛДИНГ, місце знаходження юридичної особи: вул. Миколи Грінченка, буд. 4, м. Київ, 03038), , розташованого за адресою: вул. Юрія Іллєнка, 93 у Шевченківському районі м. Києва, щодо додержання суб?єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Частиною 4 статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення від 12.10.2021 № 23/1937 про проведення планової перевірки направлено засобами поштового зв`язку, що підтверджено копією фіскального чеку.

Згідно Наказу № 971 видано посвідчення від 29.10.2021 № 7983 та доручено провести планову перевірку приміщення ТОВ «АЛЬЯНС ХОЛДИНГ», , розташованого за адресою: вул. Юрія Іллєнка, 93 у Шевченківському районі м. Києва.

Перед початком здійснення перевірки державними інспекторами надано/пред`явлено посвідчення на проведення перевірки від 29.10.2021 № 7983 та службові посвідчення, які засвідчують осіб перевіряючи.

Під час здійснення перевірки встановлено, що об`єкт перевірки - приміщення, ТОВ «АЛЬЯНС ХОЛДИНГ» експлуатуються з порушенням правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме виявлено 15 (п`ятнадцять) порушень.

За результатами перевірки державної інспектором складено акт від 12.11.2021 №1274. Перелічені в Акті порушення вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

29 червня 2022 року Позивачем був складений Акт № 188 за результатами проведеного ним позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання Відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на АЗС № 4039. Актом № 188 Позивач встановив наявність на вказаному об`єкті Відповідача лише 6 (шести) порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки з числа 15 порушень, які були зафіксовані в Акті № 1274.

В подальшому, в серпні 2023 року, Позивачем було проведено за заявою Відповідача повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання Відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на АЗС № 4039, за результатами якого був складений Акт від 11.08.2023 № 13, відповідно до якого у Відповідача наявне одне порушення (із числа тих, що були виявлені раніше), що полягає у встановленні на шляхах евакуації розсувних дверей в порушення ДБН В.1.1-7.

Відповідач вважає, що Позивач не довів належними і допустими доказами обставини щодо порушення Відповідачем п. 2.23 глави 2 розділу ІІІ ППБУ. , а тому наведений в Акті №13 висновок Позивача в цій частині є безпідставним.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організаційно-правові засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05 квітня 2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до абзацу другого статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною першою статті 3 Закону № 877-V визначено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади; рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання; невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання; дотримання умов міжнародних договорів України; незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об`єднань громадян; наявності одного органу державного нагляду (контролю) у складі центрального органу виконавчої влади; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Частиною першою статті 4 Закону № 877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до статті 65 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України) державний нагляд (контроль) у сфері пожежної та техногенної безпеки - це діяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, спрямована на виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, здійснює державний нагляд (контроль) у сфері пожежної та техногенної безпеки щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання, крім суб`єктів господарювання, які займаються незалежною професійною діяльністю за місцем проживання та не використовують найману працю, аварійно-рятувальними службами.

Державний нагляд (контроль) у сфері пожежної та техногенної безпеки здійснюється у встановленому Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 66 КЦЗ України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо суб`єктів, визначених статтею 65 цього Кодексу, здійснює заходи державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки шляхом проведення планових та позапланових перевірок земельних ділянок, будинків, будівель, споруд, у тому числі тих, що будуються, їх комплексів та/або частин будь-якого призначення та будь-якої форми власності (далі - об`єкти нагляду).

Плановою перевіркою є перевірка, передбачена річним планом перевірок об`єктів нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, який затверджується не пізніше 1 грудня року, що передує плановому, керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, або його заступником.

Позаплановою перевіркою є перевірка, не передбачена річним планом перевірок об`єктів нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 66 КЦЗ України підставою для проведення позапланової перевірки є подання суб`єктами, визначеними статтею 65 цього Кодексу, письмової заяви про проведення перевірки об`єкта нагляду за їх бажанням; необхідність перевірки виконання вимог приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, виданих за результатами проведення попередньої перевірки об`єкта нагляду суб`єктами, визначеними статтею 65 цього Кодексу. Така позапланова перевірка проводиться не раніше останнього дня строку для усунення порушення, визначеного приписом або іншим розпорядчим документом, та не пізніш як через два місяці із зазначеного дня.

Відповідно до частини першої статті 68 КЦЗ України посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом (частина друга статті 68 КЦЗ України).

Згідно з вимогами статті 70 КЦЗ України підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (частина друга цієї статті).

Системний аналіз правових норм у цій справі дає підстави для висновку, що застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки. Такі заходи можуть бути застосовані на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки і ці порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 640/10135/20, від 29 лютого 2024 року у справі № 420/1984/20, від 19 вересня 2024 року у справі № 280/693/20.

У постанові від 23 червня 2022 року у справі № 560/670/21 Верховний Суд виснував, що захід реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг є виключним (крайнім) заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні такого заходу реагування позивачем, як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли, та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 810/4274/17, від 30 вересня 2020 року у справі № 580/34/19, від 01 грудня 2021 року у справі № 826/9226/16.

Такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

До таких висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 28 лютого 2019 року у справі № 810/2400/18.

Слід також врахувати, що у постанові від 16 червня 2022 року у справі № 640/10140/20 Верховний Суд, окрім іншого, зазначив, що під час прийняття судового рішення мають бути враховані не лише обставини і підстави, які спонукали позивача як суб`єкта владних повноважень звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, але і ті, які існують на час ухвалення судового рішення.

У протилежному випадку застосування заходів реагування, як виключного заходу, в судовому порядку поширюватиметься на всіх суб`єктів господарювання, відносно яких проведено перевірку і встановлено порушення, які за оцінкою спеціально уповноваженого органу, створюють реальну загрозу життю та/або здоров`ю людей. Втім, за своїм змістом і суттю застосування такого заходу, він застосовується до усунення виявлених порушень та існування реальної загрози життю та/або здоров`ю людей (частина п`ята статті 4 Закону № 877-V), у зв`язку з чим його застосування після усунення виявлених порушень втрачає той сенс, який законодавством покладений як основа і правова підстава його застосування.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 815/6365/17.

Як встановлено судом, станом на час розгляду справи, за відповідачем залишилось одне неусунене порушення, встановлене за результатами проведення позивачем заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки, а саме встановленні на шляхах евакуації розсувних дверей в порушення ДБН В.1.1-7.

Відповідно до положень абзацу другого п. 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ не допускається улаштовувати на шляхах евакуації пороги, виступи, турнікети, двері розсувні, підйомні, такі, що обертаються, та інші пристрої, які перешкоджають вільній евакуації людей.

Синтаксичний розбір вказаної норми та її буквальне тлумачення дозволяє зробити однозначний висновок про те, що положеннями абзацу другого п. 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ забороняється улаштовувати двері розсувні виключно на шляхах евакуації. Проте, вказана норма не містить жодної заборони щодо улаштування розсувних дверей на виходах з будівель, які з точки зору чинного законодавства України не є шляхами евакуації і мають окреме регулювання.

Так, глава 7 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 31.10.2016 р. № 287 (далі за текстом - ДБН В.1.1-7:2016), якою встановлені вимоги до заходів із забезпечення евакуації людей, має в своїй структурі окремо вимоги до евакуаційних виходів (передбачені п. 7.2 глави 7 ДБН В.1.1-7:2016) та окремо вимоги до евакуаційних шляхів (передбачені п. 7.3 глава 7 ДБН В.1.1-7:2016).

Таким чином, чинне законодавство України, зокрема, норми ДБН В. 1.1-7:2016, розмежовує поняття «евакуаційні виходи» та «евакуаційні шляхи», а тому ці два поняття не є тотожними і недотримання суб?єктом господарювання вимог щодо евакуаційних шляхів не означає автоматичного невиконання ним вимог щодо евакуаційних виходів.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи Плану евакуації АЗС № 4039 за адресою: вул. Мельникова, 93, що затверджений Відповідачем на виконання вимог п. 5 розділу ІІІ ППБУ, в будівлі АЗС № 4039 заявлені два окремі виходи. Обидва ці виходи з будівлі є виходами безпосередньо назовні, а тому з огляду на приписи глави 7 ДБН В. 1.1-7:2016 вони є евакуаційними виходами, а не шляхами евакуації, як помилково вважає Позивач.

Водночас, на шляхах евакуації з даної будівлі в жодному із її приміщень не встановлено двері розсувні, а вихід із будівлі безпосередньо назовні, який обладнаний розсувними дверима, не є евакуаційним шляхом, адже вказаним «Планом евакуації АЗС № 4039, вул. Мельникова, 93», до якого, відсутні зауваження у Позивача, не передбачено можливість евакуації людей у випадку пожежі через цей вихід.

Суд звертає увагу, що вказані вище обставини, які не спростовані Позивачем, належним чином підтверджують безпідставність наведеного в Акті № 13 висновку Позивача про улаштування на шляхах евакуації розсувних дверей, адже в приміщеннях будівлі АЗС № 4039 саме на шляхах евакуації розсувні двері відсутні і зворотного Позивачем не доведено.

Крім того, встановлені на виході безпосередньо назовні із будівлі АЗС № 4039 розсувні двері повністю відповідають вимогам п. 7.2 глави 7 ДБН В. 1.1-7:2016, а відтак відсутні підстави для висновку, що наявність таких дверей суперечить нормам законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Так, пп. 7.2.2 п. 7.2 глави 7 ДБН В. 1.1-7:2016 передбачено, що евакуаційні виходи не влаштовуються через розсувні та піднімально-опускні двері й ворота, двері, що обертаються, на турнікети, що обертаються або розсуваються, за винятком розсувних дверей, які під час пожежі вручну відкриваються та функціонують як розтульні двері, за умови виконання 7.2.7 цих Норм.

Згідно з пп. 7.2.7 п. 7.2 глави 7 ДБН В.1.1-7:2016 висота та ширина у просвіті евакуаційних виходів (дверей) для будинків різного призначення встановлюється відповідними НД. При цьому висота цих виходів повинна бути не менша за 2,0 м, а ширина - 0,8 м. У разі влаштування на шляхах евакуації двостулкових дверей ширина у просвіті одного з полотен повинна бути не менша ніж 0,8 м, крім випадків, обумовлених у НД.

Ширина зовнішніх дверей сходових кліток і дверей, що ведуть зі сходових кліток до вестибюля, а також з вестибюля назовні, повинна бути не менша за нормовану (розрахункову) ширину сходових маршів, але не менша за ширину маршів, установлену в 7.3.13 цих Норм.

На центральному вході/виході з будівлі АЗС № 4039 установлено автоматичні розсувні двері виробництва фірми «GILGEN DOOR SYSTEMS» з приводом SLA (Швейцарія). Технічні характеристики та функціональні можливості приводу вказаних розсувних дверей наведені в Технічному паспорті, виданому Відповідачу 15 грудня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «КОРПОРАЦІЯ ЛОГІСТИК ГРУП».

Відповідно до розділу 3 «Режими роботи» вказаного технічного паспорту одним із режимів роботи зазначених розсувних дверей вказано «ручний режим», який передбачає, що «двері зупиняються і можуть бути здвинуті рукою».

Додатково зазначені розсувні двері обладнанні системою автономного механічного відкриття стулок у випадку знеструмлення будівлі операторської, що забезпечує їх механічне відкриття у випадку знеструмлення будівлі і таким чином забезпечує вільну (безперешкодну) евакуацію людей із будівлі операторської.

Вказані обставини, а також працездатність встановленої системи автономного механічного відкриття стулок розсувних дверей, підтверджується Актом від 07.07.2023, складеним комісією у складі представників служби експлуатації Відповідача, організації з технічного обслуговування обладнання АЗС (ПП «Сатри») та організації з технічного обслуговування систем протипожежного захисту АЗС (ТОВ «Захист»)

Отже, зважаючи на зазначені вище функціональні можливості розсувних дверей, якими облаштовано вхідну групу будівлі операторської АЗС № 4039, є достатні підстави для висновку, що такі розсувні двері повністю відповідають вимогам пп. 7.2.2 п. 7.2 глави 7 ДБН В.1.1-7:2016.

Таким чином, наведені вище обставини та докази, що надані Відповідачем на їх підтвердження, повністю спростовують наведений в Акті № 13 висновок Позивача про порушення Відповідачем п. 2.23 та п. 2.37 глави 2 розділу ІІІ ППБУ. При цьому, враховуючи повне усунення Відповідачем інших порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, перелік яких наведений в Акті № 1274 та які спонукали Позивача звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування, що належним чином підтверджується висновками складених Позивачем Акту № 188 та Акту № 13, на сьогодні відсутні будь-які законні підстави для задоволення вказаного позову.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.