Справа № 380/22264/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/22264/23 пров. № А/857/19597/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Глушка І.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

Розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Чортківської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 380/22264/23 за адміністративним позовом Представництва Американського об`єднання комітетів для Євреїв бувшого Радянського Союзу до Виконавчого комітету Чортківської міської ради, Чортківської міської ради Тернопільської області про визнання протиправними дій, (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Потабенко В.А. в м. Львові 03.04.2025 о 11:21 год., повний текст судового рішення складено 14.04.2025), -

ВСТАНОВИВ:

Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу (далі позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Чортківської міської ради Тернопільської області (далі Чортківська міська рада, відповідач 1), виконавчого комітету Чортківської міської ради Тернопільської області (далі ВК Чортківської міської ради, відповідач 2), у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Чортківської міської ради від 14.02.2023 № 1294 «Про відмову в наданні дозволу Представництву Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу на розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж історико-культурного призначення (території Єврейського кладовища) в межах вул. Дмитра Пігути, 31Б - вул. Незалежності, 24 А в м. Чорткові Тернопільської області»;

- визнати протиправною бездіяльність ВК Чортківської міської ради щодо невчинення дії відповідно до повноважень, наданих Законом України «Про охорону культурної спадщини» відносно території об`єкту історико-культурної спадщини Єврейського кладовища як території історико-культурного призначення, що знаходиться по вул. Пігути 31Б вул. Незалежності 24А в м. Чорткові Тернопільської області, а саме щодо невиконання функції замовника і укладення з цією метою контракту на виготовлення науково-проектної документації, у складі якої розробляється проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій історико-культурного призначення цього Єврейського кладовища, обмежень у використанні його території та режимоутворюючих об`єктів;

- зобов`язати ВК Чортківської міської ради вчинити дії відповідно до повноважень, наданих Законом України «Про охорону культурної спадщини» відносно території об`єкту історико-культурної спадщини Єврейського кладовища як території історико-культурного призначення, що знаходиться по вул. Пігути 31Б вул. Незалежності 24А в м. Чорткові Тернопільської області, а саме щодо: виконання функції замовника і укладення з цією метою контракту на виготовлення науково-проектної документації території цього Єврейського кладовища, у складі якої передбачити розроблений проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій історико-культурного призначення цього Єврейського кладовища, обмежень у використанні його території та режимоутворюючих об`єктів.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач 1, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що з метою добровільного виконання рішення суду у справі № 813/1813/18 на засіданні постійної комісії міської ради з питань містобудування, земельних відносин та екології Чортківської міської ради VIII скликання 30.11.2022 під номером 8 порядку денного було розглянуто листи Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу із проханням надати дозвіл на виготовлення і замовлення, за кошти організації, проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж історико-культурного призначення, що знаходиться по вул. Пігути, 31Б - вул. Незалежності, 24А в м. Чорткові. Під час розгляду листів було встановлено, що для визначення категорії земель, як земель історико-культурного призначення необхідні певні правові факти, які б встановлювали, що той чи інший об`єкт відноситься до об`єктів, перелічених в статті 53 Земельного кодексу України. Такими правовими підставами є: а) внесення історико-культурних об`єктів до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; б) встановлення охоронних зон історико-культурних об`єктів; в) встановлення режиму заповідної охорони історико-культурних об`єктів; г) встановлення правового режиму охоронюваної археологічної території; ґ) встановлення правового режиму історичного ареалу населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених пунктів. Таким чином, листи Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу не містять документи, які підтверджують, що земельна ділянка, що знаходиться по вул. Пігути, 31Б - вул. Незалежності, 24А в м. Чорткові, містить на собі історико-культурні об`єкти, внесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; встановлення охоронних зон історико-культурних об`єктів, встановлення режиму заповідної охорони історико-культурних об`єктів, встановлення правового режиму охоронюваної археологічної території; або встановлення правового режиму історичного ареалу населеного пункту, занесеного до Списку історичних населених пунктів, як того вимагає стаття 53 Земельного кодексу України. Підстави для виготовлення позивачем проекту землеустрою з організації та встановлення меж кладовища відсутні, оскільки землі кладовища не віднесені до земель історико-культурного призначення. Територія Єврейського кладовища в межах вул. Пігути, 31Б - вул. Незалежності, 24А в м. Чорткові не набула статусу об`єкта культурної спадщини та на сьогоднішній день не внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток, а також до Переліку об`єктів культурної спадщини.

Інші учасники не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звертався до відповідача 1 з заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території щодо місць давніх поховань «Єврейський цвинтар», що знаходиться в межах вул. Пігути, 31Б Незалежності, 24А в м. Чортків біля корпусу районної лікарні як території історико-культурного призначення.

Вказана вимога відповідачем 1 належно розглянута не була, у зв`язку із чим позивачем було подано позов до адміністративного суду до Чортківської міської ради з вимогою зобов`язати таку надати дозвіл на виготовлення і замовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території Єврейського кладовища, як території історико-культурного призначення, що знаходиться по вул. Пігути, 31Б Незалежності, 24А в м. Чорткові за рахунок Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду № 813/1813/18 від 16.08.2018, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019, позов задоволено повністю. Зобов`язано Чортківську міську раду надати Представництву Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу дозвіл на виготовлення і замовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території Єврейського кладовища як території історико-культурного призначення, що знаходиться по вул. Пігути, 31Б - Незалежності 24А м. Чортків, Тернопільська область, за рахунок Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу.

Постановою Верховного Суду від 05.10.2022 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі № 813/1813/18 змінено та викладено абзац другий його резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Чортківську міську раду Тернопільської області у встановленому законодавством порядку розглянути листи Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу із проханням надати дозвіл на виготовлення і замовлення, за кошти організації, проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території Єврейського кладовища як території історико-культурного призначення, що знаходиться по вул. Пігути, 31Б - Незалежності 24А в м. Чортків, Тернопільська область». В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі № 813/1813/18 залишено без змін.

17.03.2023 позивач отримав лист Чортківської міської ради від 22.02.2023 з копією рішення Чортківської міської ради від 14.02.2023 № 1294 «Про відмову в наданні дозволу Представництву Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу на розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж історико-культурного призначення (території Єврейського кладовища) в межах вул. Пігути, 31Б - вул. Незалежності, 24А в м. Чорткові Тернопільської області».

Як вбачається із змісту рішення Чортківської міської ради від 14.02.2023 № 1294, відповідач 1 при його прийнятті врахував роз`яснення Тернопільського обласного центру охорони та наукових досліджень пам`яток культурної спадщини Тернопільської обласної ради від 12.12.2022, Департаменту культури та туризму Тернопільської обласної військової адміністрації від 24.01.2023, взяв до уваги рішення сесії міської ради від 09.12.2022 № 1208 «Про надання дозволу Чортківській міській раді на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, розташованої по вул. Дмитра Пігута, 31Б в м. Чортків Тернопільської області» та прийняв оскаржуване рішення на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.08.2018 у справі № 813/1813/18 зі змінами, внесеними постановою Верховного суду України від 05.10.2022, розглянувши листи Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу № 77-18 від 13.03.2018, № 78-18 від 13.03.2018, № 134-18 від 24.04.2018, відповідно до статей 12, 53, 54, 541, 123 Земельного кодексу України, статті 47 Закону України «Про землеустрій», керуючись пунктом 34 частини першої статті 26, частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Водночас, відповідач відмовив у наданні позивачу дозволу на виготовлення і замовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж історико-культурного призначення (території Єврейського кладовища) в межах вул. Пігути, 31Б - вул. Незалежності, 24А в м. Чорткові із земель комунальної власності в межах Чортківської міської територіальної громади, площею 3,7393 га з кадастровим номером :01:002:0304, категорія: землі житлової та громадської забудови (код - 200)/для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги (код згідно з КВЦПЗ - 03.03)/землі під соціально-культурними об`єктами (код згідно з КВЗУ - 008 03) у зв`язку із відсутністю правових фактів приналежності даного об`єкта до об`єктів історико-культурної спадщини, відповідно до норм статті 53 Земельного кодексу України та у зв`язку із виконанням рішення сесії міської ради від 09.12.2022 № 1208 «Про надання дозволу Чортківській міській раді на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, розташованої по вул. Дмитра Пігута, 31Б в м. Чортків Тернопільської області».

Позивач вважає рішення Чортківської міської ради від 14.02.2023 № 1294 незаконним та протиправним, таким що не враховує вже встановлені обставини судовими рішеннями в інших справах щодо статусу території поховань, їх історико-культурного призначення, особливої цінності, охорони поховань як об`єкту культурної спадщини, обов`язку міської ради у їх збереженні та обліку, а також прийнятим всупереч виключній компетенції (відповідальності) Чортківської міської ради, передбаченій п. п. 34, 37 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому звернувся до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи свідчать, що відповідні правові норми відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення від 14.02.2023 № 1294 «Про відмову в наданні дозволу Представництву Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу на розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж історико-культурного призначення (території Єврейського кладовища) в межах вул. Дмитра Пігути, 31 Б- вул. Незалежності, 24 А в м. Чорткові Тернопільської області» дотримані не були, що зумовило звернення позивача до суду з цим позовом та прийняття судом відповідного рішення.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом, держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність.

Статтею 1 розділу 1 Конвенції про охорону всесвітньої культурної і природної спадщини (Конвенцію ратифіковано Указом Президії Верховної Ради УРСР № 6673-ХІ від 04 жовтня 1988 року) визначено поняття «культурна спадщина», зокрема, ансамблі: групи ізольованих чи об`єднаних будівель, архітектура, єдність чи зв`язок з пейзажем яких є видатною універсальною цінністю з точки зору історії, мистецтва чи науки.

Згідно Конвенції про охорону архітектурної спадщини Європи від 03 жовтня 1985 року, стороною якої є Україна, «архітектурна спадщина» включає такі нерухомі об`єкти, пам`ятки: усі будівлі та споруди, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення, включаючи усі особливості їхнього технічного виконання та оздоблення, архітектурні ансамблі, однорідні групи міських або сільських будівель, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення і характеризуються спільністю чітких територіальних ознак.

Відповідно до міжурядової Угоди від 04 березня 1994 року, укладеної між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки «Про охорону та збереження культурної спадщини», - кладовища, поховання жертв репресій тоталітарних режимів визначені об`єктами культурної спадщини, які підлягають до збереження та охороні в цілях і рамках цієї Угоди. Сторони (Україна та США) взяли на себе зобов`язання щодо виконання умов даної Угоди.

Поняття «культурна спадщина», в межах цієї Угоди, означає культові заклади, місця історичного значення, пам`ятники, кладовища та меморіали загиблим, а також архівні матеріали, які мають до цього відношення.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регламентовано приписами Закону України від 8 червня 2000 року № 1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини (далі Закон № 1805-ІІІ).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 1805-ІІІ до історичних об`єктів культурної спадщини відносяться окремі поховання та некрополі, місця масових поховань померлих, визначні місця, пов`язані з важливими історичними подіями, з життям та діяльністю відомих осіб, культурою та побутом народів.

Поняття земель історико-культурного призначення наводиться у статті 53 Земельного кодексу України шляхом перелічення їхнього складу: до земель історико-культурного призначення належать землі на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини.

В рішенні № 813/1813/18 від 16.08.2018 Львівський окружний адміністративний суд зазначив, що єврейське кладовище, що розташоване в межах вул. Пігути 31Б - Незалежності 24А у м. Чорткові Тернопільської області, є об`єктом культурної спадщини. Тому земельна ділянка, на якій розташоване єврейське кладовище, підпадає під ознаки земель категорії історико-культурного призначення.

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, суд першої інстанції вірно зазначив, що твердження відповідача 1, викладені ним в оскаржуваному рішенні 14.02.2023 № 1294, про відсутність правових фактів приналежності єврейського кладовища, що розташоване в межах вул. Пігути 31Б - Незалежності 24А у м. Чорткові, до об`єктів історико-культурної спадщини є помилковими, адже такі правові факти встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду № 813/1813/18 від 16.08.2018, що набрало законної сили.

Більше того, відповідач раніше сам визнавав територію Єврейського кладовища, що розташоване в межах вул. Пігути 31Б - Незалежності 24А у м. Чорткові, територією історико-культурного призначення, що свідчить його власне рішення № 1048 від 20.04.2018 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж території Єврейського кладовища, як території історико-культурного призначення по вул. Пігути, 31Б Незалежності, 24А в м. Чортків».

Щодо доводів апелянта про необхідність відмови позивачу у виготовленні проекту землеустрою у зв`язку із виконанням рішення Чортківської міської ради від 09.12.2022 № 1208 «Про надання дозволу Чортківській міській раді на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, розташованої по вул. Дмитра Пігута, 31Б в м. Чортків Тернопільської області», які викладені в оскаржуваному рішенні від 14.02.2023 № 1294, апеляційний суд зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням від 09.12.2022 № 1208 «Про надання дозволу Чортківській міській раді на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, розташованої по вул. Дмитра Пігута, 31Б в м. Чортків Тернопільської області» Чортківська міська рада надала собі дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, розташованої по вул. Пігути, 31Б в м. Чортків Тернопільської області на дві ділянки ділянка № 1 площею 3,000 га; ділянка № 2 площею 0,7393 га для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги, без зміни їх цільового призначення.

Однак, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідача від 14.02.2023 № 1294, рішення Чортківської міської ради від 09.12.2022 № 1208 «Про надання дозволу Чортківській міській раді на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, розташованої по вул. Дмитра Пігута, 31Б в м. Чортків Тернопільської області» ще не було реалізовано і технічна документація щодо поділу земельної ділянки, розташованої по вул. Пігути, 31Б в м. Чортків на дві ділянки, затверджена ще не була.

Це сталось значно пізніше 08.03.2023, рішенням № 1313 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, розташованої по вул. Дмитра Пігута, 31Б в м. Чортків Тернопільської області».

Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави для покликання в оскаржуваному рішенні від 14.02.2023 № 1294 на рішення від 09.12.2022 № 1208.

Згідно зі статтею 2 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про землеустрій» 9далі Закон № 858-IV) землеустрій забезпечує, зокрема, встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Відповідно до статті 19 Закону № 858-IV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать:

а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності;

б) організація та здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом;

в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності;

г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм;

ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Статтею 20 Закону № 858-IV передбачено випадки, коли землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності, а саме в разі:

а) розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель;

б) встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою;

в) надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок;

г) встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути);

ґ) організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Статтею 47 Закону № 858-IV передбачено мету проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Так, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою:

а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу;

б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму;

в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини;

г) проведення науково-дослідних робіт;

ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг;

д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляється з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини, розробляється у складі науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини, крім випадків розроблення таких проектів з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про обмеження у використанні земель, встановлені до набрання чинності цією частиною.

Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляється з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель, щодо яких відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлюються обмеження у використанні земель, включає:

а) завдання на складання проекту землеустрою;

б) пояснювальну записку;

в) характеристику території із встановленням режиму використання земель, на яких розташовані об`єкти культурної всесвітньої спадщини, пам`ятки культурної спадщини, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби, зони охорони, буферні зони, історичні ареали населених місць;

г) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування;

ґ) перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

д) перелік земельних ділянок, на які поширюється дія зони обмеження у використанні земельних ділянок;

е) відомості обчислення площі зони обмеження, у тому числі каталог координат.

Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.

При цьому, відповідно до пункту «в» статті 2 Закону № 858-IV землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Згідно статті 1 Закону № 1805-ІІІ об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Відповідно до статті 3 Закону № 1805-ІІІ органами управління у сфері охорони культурної спадщини є спеціально уповноважені органи, до яких віднесені органи охорони культурної спадщини місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 34 Закону № 1805-ІІІ землі, на яких розташовані пам`ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.

Обов`язки із забезпечення охорони, планування та впорядкування територій місць поховання, в силу вимог частини п`ятої статті 8, статті 31, частини другої статті 23 Закону України від 10 липня 2003 року № 1102-IV «Про поховання та похоронну справу» покладено на органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи.

Статтею 3 цього Закону визначено, що правову основу діяльності в галузі поховання становлять Конституція України, цей Закон, інші закони України, міжнародні договори України тощо.

Згідно статті 53 Земельного кодексу України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби.

Статтею 54 Земельного кодексу України передбачено, що землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, об`єктів культурної всесвітньої спадщини, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, які надані та використовуються для потреб охорони культурної спадщини, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель.

Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.

Статтею 54-1 Земельного кодексу України передбачено обмеження у використанні земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини

Так, з метою охорони культурної спадщини на використання земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, буферної зони, історичного ареалу населеного місця, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини встановлюються обмеження відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини».

Обмеження у використанні земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, історичного ареалу населеного місця, буферної зони, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини поширюються на усі розташовані в межах цих територій та об`єктів землі незалежно від їх цільового призначення. Межі території, на яку поширюються такі обмеження, визначаються відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» і зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації, науково-проектній документації у сфері охорони культурної спадщини. Відомості про зазначені обмеження у використанні земель вносяться до Державного земельного кадастру.

Режим використання земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, історичного ареалу населеного місця, буферної зони, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини визначається науково-проектною документацією у сфері охорони культурної спадщини, а до затвердження такої документації - Законом України «Про охорону культурної спадщини».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 604-р від 20 липня 1998 р. «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України» органи місцевого самоврядування та державної влади зобов`язано: взяти на облік місця, де залишилися сліди давніх поховань, організувати їх обстеження та вивчення; провести роботу з вивчення стану закритих кладовищ, у тому числі і кладовищ національних меншин; продовжувати здійснювати заходи щодо облаштування цих місць, їх утримання та збереження; не допускати проведення будівельних робіт у місцях, де залишилися сліди давніх поховань та на території закритих кладовищ.

Тобто, проведенню облаштування, утримання та збереження місць давніх поховань має передувати організація і встановлення меж їх територій. З цією метою передбачено виготовлення проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій історико-культурного призначення в порядку, визначеному вказаною постановою.

Судом встановлено, що Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського союзу неодноразово зверталось до Чортківської міської ради, ВК Чортківської міської ради з проханням замовити проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території щодо місць давніх поховань «Єврейський цвинтар», що знаходиться в межах вул. Д. Пігути 31Б Незалежності 24-А за рахунок коштів організації.

Чого, однак, зроблено не було.

Натомість, рішенням № 1048 від 20.04.2018 Чортківська міська рада прийняла рішення, яким надала собі дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж території Єврейського кладовища, як території історико-культурного призначення по вул. Пігути, 31Б Незалежності, 24А в м. Чортків.

Суд звертає увагу, що відповідачем 1 не надано жодного доказу вчинення дій на виконання свого ж рішення.

Відповідно, можна констатувати те, що відповідачем 1 станом на момент розгляду цієї справи в суді не вчинено жодних дій на виконання свого ж рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання про те, що рішення Чортківської міської ради від 14.02.2023 № 1294 «Про відмову в наданні дозволу Представництву Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу на розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж історико-культурного призначення (території Єврейського кладовища) в межах вул. Дмитра Пігути, 31 Б- вул. Незалежності, 24 А в м. Чорткові Тернопільської області» є протиправним і підлягає скасуванню, оскільки не відповідає ні змісту обставин і фактів, встановлених рішеннями судів, ні правовим нормам, що регулюють питання охорони культурної спадщини.

Щодо невиконання відповідачем функції замовника і укладення з цією метою контракту на виготовлення науково-проектної документації, у складі якої розробляється проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій історико-культурного призначення цього Єврейського кладовища, обмежень у використанні його території та режимоутворюючих об`єктів, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту частини шостої статті 47 Закону № 858-IV слідує, що проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляється з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини, розробляється у складі науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини, крім випадків розроблення таких проектів з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про обмеження у використанні земель, встановлені до набрання чинності цією частиною.

Відтак у спірних правовідносинах розробка проекту землеустрою має супроводжуватися у складі науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини.

Статтею 33-4 Закону № 1805-ІІІ установлено, що науково-проектною документацією у сфері охорони культурної спадщини є:

1) науково-проектна (науково-дослідна) документація з визначення:

меж і режимів використання території пам`ятки;

режимів використання пам`ятки;

меж і режимів використання охоронюваної археологічної території;

меж і режимів використання зон охорони;

меж і режимів використання території об`єкта всесвітньої спадщини;

меж і режимів використання буферної зони;

меж і режимів використання історичного ареалу населеного місця;

меж історичного ареалу населеного місця;

2) план організації території історико-культурного заповідника;

3) план організації історико-культурної заповідної території.

Науково-проектна документація у сфері охорони культурної спадщини визначає спеціальний режим використання території або об`єктів, у тому числі планувальні обмеження у використанні земель у сфері забудови, гранично допустиму висотність будівель та споруд.

Відомості про межі територій та обмеження у використанні земель (територій), визначені науково-проектною документацією у сфері охорони культурної спадщини, затвердженою в установленому порядку, публікуються на офіційному веб-сайті органу охорони культурної спадщини, що їх затвердив, та підлягають внесенню до містобудівного кадастру, а також до Державного земельного кадастру.

Склад та зміст науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Склад зазначених у науково-проектній документації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру має відповідати вимогам Закону України «Про Державний земельний кадастр».

Науково-проектна документація у сфері охорони культурної спадщини містить просторові дані, метадані та інші елементи, що складають його проектні рішення, і розробляється у формі електронного документа, формат якого встановлюється Кабінетом Міністрів України при визначенні складу та змісту науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини. Науково-проектну документацію у сфері охорони культурної спадщини підписує кваліфікованим електронним підписом відповідальна посадова особа розробника документації. У разі якщо у процесі розроблення науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини проект зазнав змін, такі зміни також засвідчуються кваліфікованими електронними підписами відповідальних осіб, які його розробили. Проект землеустрою, що розроблявся у складі науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини, підписує сертифікований інженер-землевпорядник, який відповідає за якість робіт із землеустрою.

Доступ до матеріалів науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини (крім інформації, яка відповідно до закону становить державну таємницю або належить до інформації з обмеженим доступом) не може обмежуватися. Загальна доступність матеріалів науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини забезпечується відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, офіційному веб-сайті органу охорони культурної спадщини, що затвердив науково-проектну документацію у сфері охорони культурної спадщини, внесення відповідних даних до Державного земельного кадастру та містобудівного кадастру.

У разі наявності в науково-проектній документації у сфері охорони культурної спадщини інформації, що відповідно до закону становить державну таємницю або належить до інформації з обмеженим доступом, така інформація подається до органу охорони культурної спадщини, що її затверджує, у вигляді окремого електронного документа, формат якого визначається Кабінетом Міністрів України, який підписують кваліфікованими електронними підписами відповідальні особи, які розробили документацію.

Згідно до частини третьої статті 33-4 Закону 1805-ІІІ рішення про затвердження науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини має містити: назву об`єкта дослідження; місцезнаходження (місце розташування); опис меж територій (якщо науково-проектна документація у сфері охорони культурної спадщини їх визначає); опис обмежень у використанні земель.

Невід`ємною складовою науково-проектної документації, якою встановлюються обмеження у використанні земель, є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів. За відсутності зазначеного проекту землеустрою науково-проектна документація, що встановлює обмеження у використанні земель, не може бути затверджена. Протягом 10 робочих днів з дня затвердження науково-проектної документації орган, що її затвердив, має забезпечити подання заяви про внесення встановлених науково-проектною документацією обмежень у використанні земель до Державного земельного кадастру. Вимоги цього абзацу поширюються на облікову документацію.

Відповідно до пункту 15 частини другої статті 6 Закону № 1805-ІІІ до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини

Згідно з частиною четвертою статті 33-4 Закону № 1805-ІІІ замовником науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини є:

виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, на території якої розташована пам`ятка, власник пам`ятки чи уповноважені ним особи - щодо науково-проектної документації з визначення режиму використання пам`ятки (частини пам`ятки), меж і режимів використання території пам`ятки, зон охорони пам`ятки;

орган охорони культурної спадщини, за поданням якого територію оголошено охоронюваною археологічною територією, - щодо науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання охоронюваної археологічної території;

фізичні та/або юридичні особи, які здійснили підготовку і подання заяви про оголошення комплексу (ансамблю) пам`яток історико-культурним заповідником, про оголошення території історико-культурною заповідною територією або орган охорони культурної спадщини, до сфери управління якого віднесений історико-культурний заповідник, - щодо плану організації території історико-культурного заповідника, плану організації історико-культурної заповідної території;

адміністрація історико-культурного заповідника або орган охорони культурної спадщини, до сфери управління якого віднесений історико-культурний заповідник, - щодо науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання зон охорони історико-культурного заповідника;

орган, що забезпечує дотримання режиму історико-культурної заповідної території, - щодо науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання зон охорони історико-культурної заповідної території;

виконавчий орган сільської, селищної, міської ради - щодо науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання історичних ареалів населених місць;

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, - щодо науково-проектної документації з визначення меж історичних ареалів населених місць;

органи охорони культурної спадщини, фізичні та/або юридичні особи, які ініціювали номінування об`єкта всесвітньої спадщини, - щодо науково-проектної документації з визначення меж об`єкта всесвітньої спадщини;

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, орган управління об`єктом всесвітньої спадщини, орган охорони культурної спадщини, на території якого розташований об`єкт всесвітньої спадщини, фізичні та/або юридичні особи, які ініціювали номінування об`єкта всесвітньої спадщини, - щодо науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання буферної зони об`єкта всесвітньої спадщини;

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, орган управління об`єктом всесвітньої спадщини - щодо науково-проектної документації з визначення режимів використання об`єкта всесвітньої спадщини;

землевласник, землекористувач або власник будівлі, споруди, що розташована на території, щодо якої відповідно до цього Закону визначаються обмеження у використанні земель.

Отож з наведених положень законодавства слідує, що замовником науково-проектної документації з визначення режиму використання пам`ятки (частини пам`ятки), меж і режимів використання території пам`ятки, зон охорони пам`ятки є саме виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, на території якої розташована пам`ятка, власник пам`ятки чи уповноважені ним особи.

Відповідно до частини п`ятої статті 33-4 Закону № 1805-ІІІ розробниками науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини є науково-проектні чи науково-дослідні організації, які відповідають кваліфікаційним вимогам, визначеним Кабінетом Міністрів України. Розробниками проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляються у складі науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини, є суб`єкти господарювання, які відповідно до закону є розробниками документації із землеустрою.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Закон № 1805-ІІІ визначає види науково-проектної документації в сфері охорони культурної спадщини, встановлює відповідні вимоги до науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини, а також містить відсилочні норми до відповідних постанов Кабінету Міністрів України, якими має бути визначено склад та зміст науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини.

Враховуючи приведені положення нормативно-правових актів невід`ємною складовою науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини, якою встановлюються обмеження у використанні земель, є проекти землеустрою.

Колегією суддів установлено, що об`єкт культурної спадщини, про який йдеться у цій справі, знаходиться на території Чортківської міської ради. Відтак у спірних правовідносинах суб`єктом, який повинен виступати замовником науково-проектної документації з визначення режиму використання пам`ятки (частини пам`ятки), меж і режимів використання території пам`ятки, зон охорони пам`ятки Старого єврейського кладовища, що розташоване в межах вул. Пігути, 31Б Незалежності, 24А в м. Чортків біля корпусу районної лікарні як території історико-культурного призначення, є виконавчий комітет Чортківської міської ради, що передбачено нормами пунктів 11, 15 та 20 частини другої статті 6, частини четвертої статті 14-1, частин четвертої та п`ятої статті 33-4 Закону № 1805-ІІІ.

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини регламентовано наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 № 158 (далі Порядок № 158).

Зокрема, облік об`єктів культурної спадщини включає: виявлення, обстеження, дослідження, фотофіксацію об`єктів культурної спадщини, підготовку графічних матеріалів (у разі необхідності) та визначення предмета охорони культурної спадщини, складання переліків об`єктів культурної спадщини та облікової документації на ці об`єкти, підготовку подання Міністерству культури України та Кабінету Міністрів України для занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (пункт 1.3 Порядку № 158).

На виявлені об`єкти культурної спадщини складається облікова картка об`єкта культурної спадщини, коротка історична довідка, акт технічного стану об`єкта (пам`ятки) культурної спадщини за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку (пункту 4.1 Порядку № 158).

Таким чином, занесенню об`єкта культурної спадщини місцевого та національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує певна робота спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини, зокрема, ВК Чортківської міської ради, який повинен виготовити облікову документацію на кожен із об`єктів культурної спадщини та подати пропозиції органу охорони культурної спадщини вищого рівня. За результатами оцінки консультативної ради органу культурної спадщини обласної держадміністрації у 15-денний строк надається висновок щодо доцільності занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру, який надсилається Мінкультури у день його підписання. Результати розгляду висновку та облікової документації експертна комісія Мінкультури оформляє протоколом, що є підставою для занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єктів культурної спадщини.

Проте, попри наведені правові норми у сфері охорони культурної спадщини, відповідачем не вчинялись жодні дії з виготовлення облікової документації на об`єкти культурної спадщини і на розгляд органу охорони культурної спадщини вищого рівня не скеровувалася.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі від 23.01.2018 № 462/1853/17 встановлено, що територія колишнього єврейського кладовища є занедбаною, втратила зовнішні ознаки, на місці кладовища посаджено сад, частково збережено мур 6-8 м, що в межах кладовища неодноразово відбувались порушення законодавства в сфері охорони та збереження культурної спадщини, так як на території стародавнього єврейського кладовища виконувалися роботи з будівництва зовнішньої мережі каналізації без належних дозволів.

Вказане свідчить про бездіяльність відповідача 2 та невиконання ним обов`язків в галузі охорони культурної спадщини, покладених на нього чинним законодавством.

Також, територія давнього єврейського кладовища та давніх поховань були предметом вивчення та дослідження позивачем. З цією метою вивчалися архівні документи, що зберігаються, як у вітчизняних, так і в закордонних архівах, та що позивач неодноразово звертався до відповідачів із заявами про вчинення дій щодо організації, обстеження та вивчення місць давніх поховань «Єврейське кладовище», що розташоване в межах вул. Пігути, 31Б - Незалежності, 24А в м. Чорткові Тернопільської області, однак відповідачем жодних дій вчинено не було.

Факт невиконання відповідачем 2 пунктів 2, 3, 4 розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.07.1998 № 604-р «Про додаткові заходи щодо збереження місць поховань у населених пунктах України», а саме того, що єврейське кладовище не обстежено, межі не вивчено, на облік не взято, заходів, спрямованих на облаштування цього місця, його утримання та збереження відповідачами не вжито, підтверджується як рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.01.2018 у справі № 462/1853/17, яке набрало законної сили, так і висновками суду в цій справі.

При цьому судом ураховано, що відповідачем не надано доказів виконання функцій замовника по виготовленню науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини - території Старого єврейського кладовища.

Верховний Суд у постанові від 22 січня 2021 року у справі № 640/16224/19 зауважив, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Водночас, як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду першої інстанції у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана оцінка.

Інших доводів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Інших доводів на підтвердження правомірності своєї бездіяльності відповідач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чортківської міської ради залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 380/22264/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді І. В. Глушко
Н. М. Судова-Хомюк