Справа № 380/6033/25
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/6033/25
провадження № П/380/7180/25
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

ТА ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ ЗВЕРНЕННЯ З ПОЗОВОМ ДО СУДУ

25 червня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Давид О.Ю., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Остапів Р.Ю.

відповідача: представник Мерза Д.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та заяву представника позивача від 20 червня 2025 року про поновлення строку звернення до адміністративного суду у справі № 380/6033/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому із урахуванням заяви від 11 квітня 2025 року про уточнення позовних вимог просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 березня 2024 року № 8312/13-01-24-08 на суму 913987,35 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04 березня 2024 року № 8308/13-01-24-08 на суму 76165,61 грн.

Ухвалою судді від 17 квітня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Разом з відзивом на позовну заяву 05 травня 2025 року представник відповідача подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке мотивоване тим, що із врахуванням строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 122 КАС України, а також відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень від 04 березня 2024 року №№ 8312/13-01-24-08, 8308/13-01-24-08, які були надіслані на адресу позивача 23 березня 2024 року рекомендованими повідомленнями про вручення, про що свідчать відповідні згруповані поштові відправлення. Представник відповідача звертає увагу, що платник зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою, яка фактично є його місцем проживання, і за якою податковий орган правомірно надсилає усю адресовану платникові кореспонденцію. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. Водночас позивач жодних інших обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, не вказав, як і не надав жодного належного доказу наявності будь-яких перешкод у реалізації свого права на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

З огляду на вказане просить суд залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без розгляду та винести відповідну ухвалу.

17 червня 2025 року представник позивача подав до суду заперечення на клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, в яких вказує, зокрема, що зі змісту наданих відповідачем до клопотання доказів неможливо встановити, коли саме позивач отримав спірні податкові повідомлення-рішення.

Просить суд відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Також 23 червня 2025 року представник позивача подав до суду заяву від 20 червня 2025 року про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка мотивована тим, що враховуючи введений в Україні правовий режим воєнного стану, складну ситуацію та умови в країні, а також той факт, що позивач дізнався про оскаржувані податкові рішення-повідомлення лише 29 вересня 2024 року, наявна можливість поновити незначно пропущений строк звернення до суду з цим позовом для надання можливості позивачу захистити свої порушенні права та інтереси.

З огляду на вказане просить суд поновити строк на звернення до суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 березня 2024 року №№ 8312/13-01-24-08, 8308/13-01-24-08 як такий, що пропущений із поважних причин.

У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 25 червня 2025 року, представник відповідача подану ним заяву про залишення позовної заяви без розгляду підтримав, просив її задовольнити; представник позивача проти задоволення вказаної заяви представника відповідача заперечив, просив суд у її задоволенні відмовити, а водночас поновити строк звернення з цим позовом до суду як такий, що пропущений із поважних причин.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та заяву представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Підстави для залишення позовної заяви без розгляду визначені статтею 240 КАС України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, недотримання особою строку звернення з позовом до суду (якщо суд дійде висновку про неповажність причин пропуску строку та відсутність підстав для його поновлення) є підставою для залишення позову без розгляду.

Строки звернення до адміністративного суду визначено статтею 122 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові від 27 січня 2022 року у справі № 160/11673/20 (провадження № К/9901/30170/21) Верховний Суд зазначив, що «стаття 122 КАС України встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах. Водночас, вона передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Однак відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, ПК України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у разі, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).

Судова палата вважає, що у разі відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів, які встановлені КАС України».

Тому з метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, та у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, судова палата відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі № 803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі № 805/1146/17-а та сформулювала правовий висновок згідно з яким процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у разі, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порядок листування платників податків та контролюючих органів визначає стаття 42 ПК України (в редакції, чинній на момент надіслання позивачу спірних податкових повідомлень-рішень).

Відповідно до пункту 42.1 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацами першим - другим пункту 42.5 статті 45 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254) затверджено Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків (далі Порядок № 1204, в редакції, чинній на момент надіслання позивачу спірних податкових повідомлень-рішень), який визначає форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Порядку № 1204 податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Відповідно до абзацу першого пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 1204 якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, за змістом наведених норм ПК України та Порядку № 1204 у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ, надісланий податковим органом, у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Суд встановив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №№ 8312/13-01-24-08, 8308/13-01-24-08 винесені контролюючим органом 04 березня 2024 року.

Зазначені податкові повідомлення-рішення контролюючий орган надіслав на адресу позивача (вул. Володимира Великого, 48/2, м. Львів, 79053) рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 17, однак конверт з поштовим відправленням без вручення адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання» повернувся на адресу контролюючого органу.

Суд відзначає, що ні положення ПК України, ні Порядку № 1204 не передбачають повернення рекомендованих листів з відміткою «за закінченням терміну зберігання», така відмітка не передбачена як причина невручення податкового повідомлення-рішення. Ця відмітка не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист. Отже, така відмітка не дає обґрунтованих підстав для визначення факту належного повідомлення платника податку про винесене контролюючим органом податкове повідомлення-рішення, зокрема не визначає чи платник податків відмовився прийняти податкове повідомлення-рішення, чи платник податків відсутній за своїм фактичним місцезнаходженням (місцем проживання (перебування)), чи платника податків, якому адресовано рішення контролюючого органу, не виявлено за своїм фактичним місцезнаходженням (місцем проживання (перебування)).

З наведеного суд висновує, що надані відповідачем докази не доводять факту належного повідомлення позивача про оскаржувані податкові повідомлення-рішення саме 24 березня 2024 року (як зазначає представник відповідача у своєму клопотанні).

В уточненій позовній заяві від 11 квітня 2025 року, а також у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 20 червня 2025 року представник позивача стверджує, що про факт винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень він дізнався лише 29 вересня 2024 року, отримавши листа Головного управління ДПС України у Львівській області (фактично одержавши податкову вимогу від 19 липня 2024 року № 0-1301 та детальний розрахунок суми боргу до податкової вимоги згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 483 від 29 вересня 2024 року).

Жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували те, що про оскаржувані податкові повідомлення-рішення позивач дізнався раніше 29 вересня 2024 року відповідачем не надано.

З урахуванням наведених вище обставин суд доходить висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, предметом якого є оскарження податкові повідомлення-рішення від 04 березня 2024 року №№ 8312/13-01-24-08, 8308/13-01-24-08, з поважних причин.

Водночас суд відхиляє покликання представника позивача як на поважність причин пропуску строку звернення з цим позовом до суду на введений в Україні правовий режим воєнного стану, складну ситуацію та умови в країні з огляду на таке.

У постанові від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що питання поновлення процесуального строку у разі його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожній конкретній ситуації з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Суд також підкреслює, що обов`язок подання доказів поважності причин пропуску строку звернення з позовом до суду на підставі вимог статті 77 КАС України покладається на заінтересовану особу, яка звертається з відповідним клопотанням до суду.

Однак позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтверджували те, що внаслідок запровадження державою правового режиму воєнного стану (з усіма його наслідками) він дійсно був позбавлений можливості виконання необхідних процесуальних дій протягом установленого законом строку, тобто вчасного звернення з цим позовом до суду.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки окремі з наведених представником позивача причин пропуску строку звернення з цим позовом до суду суд визнав поважними, то на підставі частини першої статті 121 КАС України такий строк належить поновити, а заяву представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

За вказаних обставин підстави для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 240, частин першої та другої статті 123 КАС України відсутні, а тому в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Заяву представника позивача від 20 червня 2025 року про поновлення строку звернення до адміністративного суду задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення з цим позовом до суду та поновити його.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, окремо не оскаржується, заперечення щодо строку звернення до суду може бути викладено в апеляційній скарзі на рішення у цій справі.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2025 року.

Суддя Клименко О.М.