Справа № 620/13193/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Винницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у не зарахуванні з часу призначення пенсії до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 17.09.2006 по 31.12.2009 та з 01.04.2023 по 30.06.2023, як роботу за Списком №1 та у не зарахуванні всіх періодів роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 17.09.2006 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 13.01.2017 та з 16.01.2017 по 30.06.2023, з коефіцієнтом кратності 1.5, як роботу в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та невірному обрахунку понаднормативного стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Винницькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок, з послідуючою виплатою недоплачених сум пенсії з часу призначення пенсії, та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 17.09.2006 по 31.12.2009 і з 01.04.2023 по 30.06.2023, як роботу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, та зарахувати до страхового стажу з коефіцієнтом 1,5 всі періоди роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 17.09.2006 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 13.01.2017 та з 16.01.2017 по 30.06.2023, як роботу за Списком №1, відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зарахувати до понаднормативного стажу весь стаж, що перевищує мінімально встановлену норму у 15 років, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю:

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Винницькій області у не зарахуванні з часу призначення пенсії до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 17.09.2006 по 31.12.2009 та з 01.04.2023 по 30.06.2023, як роботу за Списком №1 та у не зарахуванні всіх періодів роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 17.09.2006 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 13.01.2017 та з 16.01.2017 по 30.06.2023, з коефіцієнтом кратності 1.5, як роботу в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та невірному обрахунку понаднормативного стажу.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії з часу призначення пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 17.09.2006 по 31.12.2009 і з 01.04.2023 по 30.06.2023, як роботу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та зарахувати до страхового стажу з коефіцієнтом 1,5 всі періоди роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 17.09.2006 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 13.01.2017 та з 16.01.2017 по 30.06.2023, як роботу за Списком №1, відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зарахувати до понаднормативного стажу весь стаж, що перевищує мінімально встановлену норму у 15 років, відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Зокрема, відповідач вказує, що за перерахунком пенсії чи за роз`ясненням щодо зарахування спірних періодів позивач до пенсійного органу не зверталась, тому жодного рішення про відмову не приймалось.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2025 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

22 січня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому остання просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі № 620/13193/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Винницькій області № 91 від 17.07.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Винницькій області з 10.07.2023 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; в решті позову відмовлено.

В подальшому, ГУ ПФУ у Вінницькій області відповідно до рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі № 620/13193/24 призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак при призначенні пенсії позивачці відповідачем не було враховано до спеціального (пільгового) страхового стажу період роботи в зоні відчуження в особливо шкідливих умовах праці за Списком № 1 з 17.09.2006 по 31.12.2009, з 01.04.2023 по 30.06.2023.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не зарахування до стажу роботи при призначенні пенсії за віком періоду роботи в зоні відчуження в особливо шкідливих умовах праці за Списком № 1 з 17.09.2006 по 31.12.2009, з 01.04.2023 по 30.06.2023 протиправною, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що періоди роботи в зоні відчуження в особливо шкідливих умовах праці за Списком № 1 частково підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці, а також наданими позивачем довідками. Оскільки дані трудової книжки позивача та вищевказаних довідок, які надавались до органу Пенсійного фонду України, підтверджують роботу позивача у зоні відчуження, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування спірного стажу роботи до пільгового стажу за Списком № 1.

Також суд вказав, що обчислення понаднормативного стажу відповідачем у випадку позивача, за загальними нормами, передбаченими приписами Закону 1058-ІV, - є протиправним, що повністю підтверджується діючими спеціальними нормами, встановленими статтею 13 Закону № 1788-ХІІ, а відтак позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 2 Розділу XV Прикінцевих положення Закону України від 09.07.2002 №1058-1V «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком №1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (частина 3 статті 24 Закону №1058-ІV).

Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак, основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (підпункт 2.2 Інструкції).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (підпункт 2.3 Інструкції).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (підпункт 2.4. Інструкції).

Як було правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається із записів трудової книжки позивача (а.с. 14-19), періоди роботи в зоні відчуження в особливо шкідливих умовах праці за Списком № 1 частково підтверджуються відповідними записами в ній. У трудовій книжці позивача є посилання на підстави внесення записів, вони завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

Крім вказаного, періоди роботи в зоні відчуження в особливо шкідливих умовах праці за Списком № 1 підтверджуються наявними у матеріалах справи: довідкою від 03.07.2023 № 11 (а.с. 20); довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 03.07.2023 № 11 (а.с. 21); довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній від 14.12.2022 №103 (а.с. 22).

Вищезазначені довідки відповідають вимогам пункту 20Порядку № 637 та містять всі необхідні дані.

Відтак, оскільки дані трудової книжки позивача та вищевказаних довідок, які надавались до органу Пенсійного фонду України, підтверджують роботу позивача у зоні відчуження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на зарахування спірного стажу роботи до пільгового стажу за Списком № 1.

Постановами Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 №250, від 30.06.1998 №982, від 07.02.2000 №223, від 29.01.2003 №137, від 27.04.2006 №571, від 10.09.2008 № 831"Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження» особам, які постійно працюють або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, час роботи або служби зараховується до стажу роботи і вислуги років у полуторному розмірі (в тому числі за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36).

Постанова Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 № 831 "Про доплати особам, які працюють у зоні відчуження", яка відповідно до повноважень Кабінету Міністрів України, делегованих статтею 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановлює правила пільгового обчислення стажу роботи в зоні відчуження, є самостійною правовою підставою для обчислення стажу роботи в зоні відчуження, який враховується при обчисленні коефіцієнту страхового стажу при визначенні розміру пенсії, незалежно від наявності підстав для застосування Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість яких повний робочий день дає право на пенсію на віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Отже, постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2008 №831 надано особам, які постійно працювали (працюють) або виконують службові обов`язки у зоні відчуження, додаткові соціальні гарантії при призначенні пенсії.

Наведена постанова Кабінету Міністрів України прийнята з урахуванням положень статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає пільги щодо обчислення стажу роботи.

Колегія суддів, беручи до уваги наведе вище правове регулювання спірних правовідносин, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незарахування відповідачем до страхового стажу позивача роботи у зоні відчуження ЧАЕС у спірний період у полуторному розмірі призвело до зменшення розміру призначеної позивачу пенсії та обмеження її права на отримання відповідної пенсії.

У зв`язку з чим, бездіяльність відповідача щодо незарахування з часу призначення пенсії до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 17.09.2006 по 31.12.2009 та з 01.04.2023 по 30.06.2023, як роботу за Списком №1 та щодо незарахування всіх періодів роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 17.09.2006 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 13.01.2017 та з 16.01.2017 по 30.06.2023, з коефіцієнтом кратності 1.5, як роботу в зоні відчуження ЧАЕС за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та невірному обрахунку понаднормативного стажу, є протиправною.

Аналогічний висновок щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в зоні відчуження за Списком №1, який підлягає зарахуванню у полуторному розмірі, міститься у постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі №320/6063/19.

Також апеляційний відхиляє викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що за перерахунком пенсії чи за роз`ясненням щодо зарахування спірних періодів позивач до пенсійного органу не зверталась, тому жодного рішення про відмову не приймалось.

Колегія суддів наголошує, що відповідачем на виконання судового рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 у справі № 620/13193/24 призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, призначивши пенсію, відповідачем, як було встановлено вище, було допущену протиправну бездіяльність щодо незарахування з часу призначення пенсії до страхового стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 17.09.2006 по 31.12.2009 та з 01.04.2023 по 30.06.2023, як роботу за Списком №1 та щодо незарахування всіх періодів роботи в зоні відчуження ЧАЕС з 17.09.2006 по 16.05.2016, з 17.05.2016 по 13.01.2017 та з 16.01.2017 по 30.06.2023, з коефіцієнтом кратності 1.5 та невірному обрахунку понаднормативного стажу.

Вказана бездіяльність була допущена відповідачем ще при призначенні пенсії позивачу, і для звернення з цим позовом позивачу не потрібно було повторно звертатись до пенсійного органу, оскільки така бездіяльність вже була допущена, а права позивача вже були цим порушені.

При цьому, в частині невірного визначення відповідачем понаднормативного стажу при розрахунку пенсії, апеляційна скарга доводів не містить, і відповідно до ст. 308 КАС України перегляду не підлягає.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма