Справа № 200/807/25
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року Справа№200/807/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області ) у якій просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо нарахування у 2024 році належної щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України, передбаченої ст. 13 ч, 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. № 3551- ХІІ, у розмірі семи мінімальних пенсій за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги за 3-ю групою інвалідності внаслідок війни до Дня Незалежності України за 2024 рік у відповідності до ст. 13 ч. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми цієї допомоги.

Позов мотивовано таким.

Позивач згідно висновку МСЕК установлено 3 групу інвалідності, пов`язану з виконанням службових обов`язків під час проходження служби, яка зберігається за позивачем до теперішнього часу.

У 2024 році позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності, виплата якої передбачена ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 2 700,00 грн, замість визначеної вказаним законом у розмірі семи мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою від 07.02.2025 суд відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та призначив таку до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачем надав відзив на позовну заяву та докази у справі.

За змістом поданого відзиву ГУ ПФУ в Донецькій області проти позовних вимог заперечувало, просило у задоволенні позову відмовити повністю, з огляду на таке.

Розмір грошової допомоги визначається не ГУ ПФУ в Донецькій області, а Постановою № 369, водночас головним розпорядником та відповідальним виконавцем такої бюджетної програми є Мінсоцполітики. Повноваження на вчинення дій, не передбачених Постановою № 369, органам Пенсійного фонду України не надано. Разова грошова допомога до Дня Незалежності виплачена відповідачем у розмірі, передбаченому Постановою № 369 2700,00 грн.

Ухвалою суду від 14.02.2025 суд зупинив провадження в адміністративній справі №200/130/24 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/14216/23 (Пз/990/7/23).

Ухвалою суду від 01.07.2025 провадження у справі поновлено.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 29.03.2018 видано посвідчення серія НОМЕР_3 , відповідно до якого він є інвалідом 3 групи та має право на пільги установлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Факт виплати позивачу разової грошової допомоги до Дня Незалежності у розмірі 2700,00 грн не є спірним у справі.

Правова оцінка суду.

Частиною 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.03.2025 у зразковій справі № 440/14216/23, де предметом спору було визначення розміру виплати щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України, позовні вимоги задоволено, однак постановою Великої Палати Верховного суду від 14.05.2025 вказане рішення скасоване та у позові відмовлено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №440/14216/23, суд зазначає таке.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає (далі - Закону №3551).

Відповідно до статті 2 Закону №3551, законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни передбачені статтею 13 Закону №3551.

Зокрема, частиною 5 статті 13 Закону №3551-XII передбачено виплату особам з інвалідністю внаслідок війни щорічної разової грошової допомоги.

Така грошова виплата була запроваджена з 01 січня 1999 року шляхом внесення змін до Закону № 3551-XII Законом від 25 грудня 1998 року № 367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: статтю 13 доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком"».

Однак зазначена норма зазнавала неодноразових змін та була предметом конституційного контролю в Конституційному Суді України.

У постанові від 14.05.2025 Велика Палата Верховного Суду у справі №440/14216/23 вказує, що передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни має допоміжний та стимулюючий характер і надається з метою забезпечення створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, захисту їхніх інтересів відповідно до соціальної політики держави у цій сфері. Виплата цієї державної допомоги встановлена законом і конкретно не визначена у Конституції України як складова права на соціальний захист, гарантованого її статтею 46.

Тож встановлена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ щорічна разова грошова виплата є додатковою державною пільгою особам з інвалідністю внаслідок війни, у зв`язку із чим Велика Палата Верховного Суду вважає, що право саме на зазначену виплату не охоплюється поняттям «основоположні права і свободи людини» (Розділ ІІ Конституції України).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань» від 20.03.2023 №2983-IX, який набрав чинності з 15.04.2023 (Закон №2983-IX), частину 5 статті 13 Закону №3551-XII викладено у новій редакції наступного змісту:

«Щороку до Дня Незалежності України особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.»

Ця норма неконституційною не визнавалася та є чинною на момент розгляду цієї зразкової справи.

Отже, Верховна Рада України у встановленому законом порядку та в межах своїх повноважень внесла зміни до спеціального Закону №3551-ХІІ, законодавчо врегулювавши порядок надання щорічної разової грошової виплати особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме правила статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 2983- ІХ як спеціального закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі №440/14216/23, серед іншого, дійшла висновку, що Верховна Рада України делегувала Кабінету Міністрів України право встановлювати порядок та визначати розмір разової грошової виплати особам з інвалідністю внаслідок війни, яка здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з повноваженнями уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи наявність відповідних повноважень Кабінету Міністрів України, зважає також на те, що зміни в правовому регулюванні відбулися в умовах повномасштабного вторгнення, і делегування цих повноважень органу виконавчої влади забезпечує потрібну у цей період гнучкість, беручи до уваги надмірний фінансовий тягар на державу, який виник у зв`язку з необхідністю відсічі зовнішній агресії.

У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі №440/14216/23 висновує, що втручання держави у право позивача на мирне володіння своїм майном - щорічною разовою грошовою виплатою (шляхом визначення Кабінетом Міністрів України її у меншому розмірі, ніж раніше) відповідає критерію законності.

Аналізуючи наведені вище норми законів № 3551-ХІІ й №2983-ІХ, приписи Конституції України, а також зміст спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі №440/14216/23 зробила висновок, що стаття 22 Конституції України, яка за своїм змістом адресована органу законодавчої влади, у цій справі не є застосовною, оскільки щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни безпосередньо не передбачена в Конституції України та визначається спеціальним законом, а тому на неї не поширюються й визначені статтею 22 Конституції України гарантії щодо заборони скасування чи звуження змісту та обсягу прав.

Так з метою здійснення разової грошової виплати до Дня Незалежності України ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 2 квітня 2024 р. №369 "Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, у 2024 році"

У постанові вказано: Установити, що разова грошова виплата до Дня Незалежності України виплачується до 24 серпня 2024 р. у таких розмірах:

особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаних особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

- I групи - 3100 гривень;

- II групи - 2900 гривень;

- III групи - 2700 гривень;

Не є спірним у справі, що у 2024 році позивачу, як учаснику бойових дій, виплачена разова грошова виплата до Дня Незалежності України у розмірі, визначеному в постанові Кабінет Міністрів України від 2 квітня 2024 р. №369 2700,00 грн.

Отже Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, застосувавши правила частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону №2983-ІХ, яка є чинною як на момент виникнення спірних правовідносин, неконституційною не визнавалася, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених законом.

Таким чином, ураховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 14.05.2025 у справі №440/14216/23, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 01.07.2025.

Суддя І.В. Буряк