Справа № 157/735/25
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/735/25
Провадження №2-а/157/94/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання - Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Любарського Івана Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 28 квітня 2025 року звернувся в суд з позов до поліцейського 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Любарського Івана Анатолійовича (службова адреса: вул. Лесі Українки, 21, м. Черкаси, Черкаська область), Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: вул. Лесі Українки, 21, м. Черкаси, Черкаська область), у якому просить поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови, визнати протиправною та скасувати постанову 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Любарського І.А. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4482112 від 12 квітня 2025 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, і стягнути на його користь судові витрати. В обгрунтування вимог зазначає, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4482112 від 12.04.2025 року відповідачем на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає постанову незаконною з таких підстав. Постанова мотивована тим, що він дорогою зі сполученням Київ-Одеса керував автомобілем, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» - здійснив проїзд без зупинки. Будь-яких порушень при здійсненні проїзду в зоні дії дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» без зупинки він не здійснював. Вважає, що це є суб`єктивна думка поліцейських, які стояли метрів за 150 від знаку та спостерігали за автомобільним рухом. Розгляд справи та винесення оскаржуваної постанови проводився за його відсутності та без повідомлення про час та місце розгляду справи, що є порушенням ст. 279 КпАП України та розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015 року. Таким чином, він був позбавлений можливості знайомитись з доказами, заявляти клопотання та скористатись правничою допомогою. Відповідно до ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. У разі фіксації правопорушення технічними засобами, зазначення даних про такі у постанові є обов`язковим (ВС/КАС № 428/2769/17 від 24.01.2019). Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є; своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Так, згідно зі ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім того, вказана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Пункт 2 частини 1 ст. 40 та частини другої згаданої статті Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху. При цьому що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Одночасно, згідно зі ст. 283 КпАП України постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відповідний правовий висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду №524/1284/17 від 19.02.2020 року. Однак, постанова, яка оскражується, згаданих даних не містить. Про оскаржувану постанову він дізнався 21.04.2025 і не мав можливості у такий незначний проміжок часу звернутись до суду з позовом. Вважає, що 10-ти денний строк на оскарження постанови до суду був обмежений для нього тривалим доставленням поштовим зв`язком постанови поліцейського. Відповідно до ст. 289 КпАП України в разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Причину пропуску строку він вважає поважною, просить цей строк поновити.

Ухвалою судді від 02 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Любарського Івана Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Оскільки позивач як на причину пропуску строку звернення до суду та підстави для його поновлення посилався на те, що винесення оскаржуваної постанови поліцейський провів за його відсутності та представником суб`єкта владних повноважень її не було йому вручено, постанову він отримав лише 21 квітня 2025 року, тому суддя дійшов висновку, що десятиденний строк на подання позовної заяви про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, який обчислюється з дня вручення постанови, не пропущений, і тому немає потреби у поновлені цього строку.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Трохименко М. просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та в обгрунтування заперечення зазначає, що 12.04.2025 близько 10 год 38 хв поліцейський Любарський І.А. ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку та виконував службові обов`язки відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» на стаціонарній поліцейській станції, розташованій на 210 км автодороги М-05 Київ-Одеса, що на території Уманського району Черкаської області. В цей час ним було помічено як водій транспортного засобу марки «RENAULT MASTER» з д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи виїзд на автодорогу М-05, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», що вказувало на порушення останнім п. 8.4. б) Правил дорожнього руху України, та, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», слугувало підставою для його зупинки. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, звертаючись до водія, яким виявився позивач, представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання), проінформував про вказане порушення, за яке частиною 1 статті 122 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність, а також, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 Правил дорожнього руху України оголосив законні вимоги щодо пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Надалі, поліцейський, відповідно до вимог ст. 279 КпАП України, з врахуванням положень ст. 280 КпАП України, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснив позивачеві його права, передбачені ст. 63 Конституції України, а також права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України. Розглянувши справу, поліцейський відповідно до положень ст. 258 КпАП України, з дотриманням вимог ст. 283 КпАП України та з врахуванням ч. 2 ст. 33, ч. 2 ст. 36, ст. 251, ст. 252 КпАП України виніс постанову серії ЕНА № 4482112 від 12.04.2025 за ч. 1 ст. 122 КпАП України відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В подальшому поліцейський згідно зі ст. 285 КпАП України ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення та вручив її копію. Також позивачеві було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КпАП України щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КпАП України щодо порядку оскарження постанови. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що у відповідача відсутні докази факту вчинення правопорушення, а оскаржувана постанова не містить посилання на такі докази. Дане твердження не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується наданим суду відеозаписом № clip-0 з нагрудного службового відео реєстратора поліцейського. На відеозаписі чітко видно, як поліцейський ознайомив позивача із матеріалами справи, повідомив про намір прийняття відносно нього рішення, надав можливість надати свої пояснення, що вказує на належне виконання поліцейським прав особи яка притягується до адмінвідповідальності, відповідно до ст. 268 КпАП України та ст. 63 Конституції України, і розглянув справу про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 122 КпАП України, при цьому позивач факт вчинення правопорушення не спростовував, а навпаки, постійно намагався вмовити поліцейського звільнити його від адміністративної відповідальності. Твердження позивача щодо відсутності в оскаржуваній постанові інформації про технічний засіб не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується наданою суду позивачем копією постанови серії ЕНА № 4482112 від 12.04.2025, в п . 7 якої зазначено, що до неї додається відеозапис з бодікамери № 475371. Жодних письмових клопотань перед та під час розгляду справи від позивача не надходило. Велика палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2020 по справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. На виконання положень ст. 77 КАС України відповідачем до цього відзиву долучається DVD-диск з відеозаписами з нагрудного портативного відеореєстратора № С1ір-0, на якому зафіксовано правопорушення, спілкування з позивачем, в тому числі розгляд справи поліцейським та винесення рішення, тощо. На обгрунтування позовних вимог позивач також зазначає, що поліцейським нібито порушено процедуру розгляду справи відносно нього та не надано йому можливості скористатись правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбаченими ст. 268 КпАП України. Згідно з ч. 1 ст. 268 КпАП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Відповідно до частини другої статті 279 КпАП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Згідно з частиною другою статті 258 КпАП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 258 КпАП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. У статті 222 КпАП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) чітко встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КпАП України. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. На час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КпАП України. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. Позивачу було роз`яснено його права та обов`язки, суть вчиненого ним порушення, оголошено та вручено примірник оскаржуваної постанови. При цьому жодних клопотань від позивача, в т.ч. щодо ознайомлення із доказами, не надходило. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 07.11.2019 по справі № 487/2179/17. На 07 хв 10 сек відеозапису № С1ір-0 зафіксовано, як поліцейський роз`яснює позивачу права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. На 11 хв 50 сек відеозапису № С1ір-0 зафіксовано, як позивач отримав копію постанови, шляхом здійснення її копії на особистий телефон. Органом Національної поліції, у даній справі, є Департамент патрульної поліції, від імені якого виступає управління патрульної поліції в Черкаській області, уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Крім того, представник відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Трохименко М. подала до суду клопотання, у якому просить залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, оскільки вона подана останнім з порушенням встановлених законом строків. В обгрунтування клопотання зазначає, що оскаржувана постанова була вручена позивачу одразу після винесення 12.04.2025 , що підтверджується відеозаписом, позивач отримав копію постанови шляхом здійснення її копіювання на особистий телефон. Проте, як вбачається із відтиску на копії позовної заяви, що надійшла відповідачу разом з копією ухвали про відкриття провадження у справі, позовна заява подана позивачем 28.04.2025, що є порушення строку звернення позивачем до адміністративного суду, оскільки останній день для подачі позовної заяви - це 22.04.2025. Строк на оскарження постанови пропущено на 6 днів. Дії позивача щодо пропуску строку звернення до суду не можна вважати поважними.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, як вбачається із змісту позовної заяви, він просить справу розглянути у його відсутності.

Представники відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Трохименко М. у судове засідання не з`явилися, з відзиву на позовну заяву вбачається, що вона просить справу розглянути у її відсутності.

Поліцейський 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Любарський І.А. у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомив.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без розгляду, зважаючи на таке.

Частиною 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах.

У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року (адміністративне провадження № К/9901/10502/20) зазначається, що процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

За змістом рішення Конституційного Суду Україн від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частиною 1 ст. 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це підтверджений належними та допустимими доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів (постанова Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 420/13281/20).

Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову не тільки заяву про поновлення цього строку, але й докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 року по справі № 577/3931/16-а).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст. 289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду було обґрунтоване тим, що оскаржувану постанову винесено у відсутності позивача та отримано її останнім лише 21 квітня 2025 року, тобто коли ним було отримано адресоване йому поштове відправлення Управлінням патрульної поліції в Черкаській області, про що наявна відповідна копія конверту та трекінгу відправлення за № 257.

Однак, як вбачається з наданого відповідачем та дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, позивачу в момент винесення оскаржуваної постанови відповідача, тобто 12 квітня 2025 року стало відомо про цей факт, оскільки він (позивач) був присутній під час винесення постанови, ознайомлений з її змістом, за допомогою свого мобільного телефону у присутності поліцейського зробив фотознімок цієї постанови, але з власної волі відмовився від отримання її копії.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Будь-яких поважних причин, які б свідчили про непереборну неможливість подання позову у визначені законом строки, з матеріалів справи не вбачається.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду та не навів таких обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які би зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду, а тому його позовну заяву належить залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 122, 123, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Любарського Івана Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня складення її повного тексту.

Дата складення повного тексту ухвали 27 червня 2025 року.

Головуючий:О.В. Антонюк