Справа № 600/81/25-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/81/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправними дії ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надати відстрочу від призову під час мобілізації на підставі п. 1. ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 оформити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відстрочку від призову за мобілізацією на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», шляхом внесення відомостей про відстрочку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та видачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідки про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII, однак відповідачем безпідставно відмовлено у надані відстрочки. Позивач стверджує, що подав до відповідача належний пакет документів, що підтверджують його право на можливість отримання відстрочки, однак відповідач не взяв їх до уваги та з формальних підстав відмовив, у зв`язку із чим просить суд задовольнити позов.

Відповідач не подав відзив на позов.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

12.12.2024 р. позивач подав до відповідача заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII та додав документи на підтвердження права на відстрочку: копія паспорту та ІПН; витяг з реєстру територіальної громади; копія виписки з ЄДЕБО; копії документів щодо навчання в університеті внутрішньої безпеки в м. Лодзь від 30.09.2024 р.; копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного; копію приписки до призовної дільниці. (а.с. 8-27).

Матеріали справи містять повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 про результати розгляду заяви позивача щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1. ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII та про прийняття протоколом від 16.12.2024 р. №122 відповідного рішення про відмову у наданні відстрочки. Підставою вказано: - не дотримано порядок звернення, визначений абз. 1 п. 58 постанови КМ України №560 в редакції від 16.08.2024 р., щодо особистої подачі заяви;

- відсутня довідка про здобувача освіти за даними ЄДБЕзПО, визначена додатком №9 до Порядку;

- для студентів також є можливість оформити відстрочку через мобільний застосунок «Резерв+». (а.с. 31).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийняття оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та триває на момент виникнення спірних правовідносин.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ст. 1 Закону № 3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до положень ст. 23 Закону № 3543-XII визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560), яким, зокрема визначено процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення № 154), пунктом 1 якого визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Згідно з абз. 9 п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

- голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

- члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з пунктом 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відповідно до п. 59 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з п. 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

З урахуванням наведеного, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права мав прийняти рішення за наслідком розгляду заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в наданні відстрочки від призову, із зазначенням причин неврахування тих чи інших доказів.

Судом встановлено, що позивач 12.12.2024 р. подав до відповідача заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII та додав документи на підтвердження права на відстрочку: копія паспорту та ІПН; витяг з реєстру територіальної громади; копія виписки з ЄДЕБО; копії документів щодо навчання в університеті внутрішньої безпеки в м. Лодзь від 30.09.2024 р.; копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного; копію приписки до призовної дільниці.

17.12.2024 р. відповідачем повідомлено позивача про результати розгляду заяви позивача щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1. ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII та про прийняття протоколом від 16.12.2024 р. №122 відповідного рішення про відмову у наданні відстрочки.

- не дотримано порядок звернення, визначений абз. 1 п. 58 постанови КМ України №560 в редакції від 16.08.2024 р., щодо особистої подачі заяви;

- відсутня довідка про здобувача освіти за даними ЄДБЕзПО, визначена додатком №9 до Порядку;

- для студентів також є можливість оформити відстрочку через мобільний застосунок «Резерв+».

Отже, відповідачем виконано обов`язок, визначений у Порядку № 560, щодо розгляду заяви позивача про надання відстрочки та прийнято рішення у формі протоколу від 16.12.2024 р. №122 про відмову у наданні відстрочки, про що позивача повідомлено листом від 17.12.2024 р.

Зі змісту вказаного повідомлення вказується декілька підстав для відмови позивачу у наданні відстрочки, а саме:

- не дотримано порядок звернення, визначений абз. 1 п. 58 постанови КМ України №560 в редакції від 16.08.2024 р., щодо особистої подачі заяви;

- відсутня довідка про здобувача освіти за даними ЄДБЕзПО, визначена додатком №9 до Порядку;

- для студентів також є можливість оформити відстрочку через мобільний застосунок «Резерв+».

Щодо зазначення про можливість оформити відстрочку через мобільний застосунок «Резерв+» суд вважає, що вказане не може бути розцінене як підстава для відмови у наданні відстрочки та носить виключно інформаційний характер щодо прав позивача.

Щодо відсутності довідки про здобувача освіти за даними ЄДБЕзПО, визначену додатком №9 до Порядку, суд зазнає наступне.

Згідно з положеннями п. 62 Порядку № 560 здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а також докторанти для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9.

Судом встановлено, що до заяви від 12.12.2024 р. про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII позивачем було додано копію виписки з ЄДЕБО. Однак, вказана виписка не є тим документом, який вимагається положеннями п. 62 Порядку № 560 та не відповідає формі довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9 Порядку № 560. У поданій позивачем довідці відсутня інформація щодо послідовності здобуття освіти, визначеній ч. 2 ст. 10 Закону України Про освіту.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з ч. 5 ст. 74 Закону № 2145-VIII держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.

Згідно п. 5 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, що затверджене МОН України від 08 червня 2018 року № 620, власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором державне підприємство "Інфоресурс", що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.

Тобто, для отримання відстрочки на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII позивач був зобов`язаний надати довідку про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9 Порядку № 560, однак вказаного не виконав, що вказує на правомірність відмови у задоволенні заяви від 12.12.2024 р. з вказаних підстав.

Щодо доводів відповідача про необхідність особистої подачі заяви, як на підставу для відмови у наданні відстрочки, суд зазначає наступне.

Згідно пп.8 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Таким чином, військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

В той же час, суд звертає увагу, що обов`язок особисто подавати, повідомляти та особисто прибути не є тотожнім у спірних відносинах. При цьому, відповідачем не ставиться під сумнів, що заява позивача була направлена ним особисто.

З огляду на наведене, суд вважає безпідставними та необґрунтованими доводи відповідача щодо неналежного звернення позивача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та обов`язку особисто прибути до ТЦК та СП для її отримання.

Таким чином, відмова у наданні позивачу відстрочки від призову на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону № 3543-XII з підстав необхідність особистої подачі заяви є протиправною.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку, що у відповідача були достатні законодавчі підстави для відмови позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-XII з підстав не надання позивачем довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9 Порядку № 560. З вказаних підстав суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині, а також в частині зобов`язання відповідача оформити позивачу відстрочку від призову за мобілізацією на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-XII.

Водночас, відповідачем не доведено суду правомірність дій під час розгляду заяви позивача відмови у задоволенні вказаної заяви з підстав необхідності особистої подачі заяви. А тому, такі дії відповідача суд визнає протиправними. Однак, оскільки судом встановлено правомірність відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-XII з підстав не надання позивачем довідки про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9 Порядку № 560, суд не приймає рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, так як по суті заява позивача від 12.12.2024 р. не підлягала задоволенню. Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження сум понесених витрат на правничу допомогу в сумі 20000 грн позивачем надано суду: договір про надання правової допомоги; попередній розрахунок суми гонорару від 07.01.2025 р.; акт про надання послуг правової допомоги; квитанцію №07/01/25 про оплату гонорару адвоката в сумі 20000 гривень.

Таким чином, матеріали справи містять достатні докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу

Однак, суд вважає, що визначений позивачем розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи. При цьому, на момент відкриття провадження по справі, судом встановлено можливість розгляду справи на підставі наявних матеріалів справи, які були достатніми для прийняття рішення по даній справі та не потребували надання учасниками справи додаткових обґрунтувань, пояснень та доказів по справі. Таким чином, судом встановлено, що обсяг виконаних робіт адвокатом не співмірний фактичним витратам, необхідних для розгляду даної справи.

Водночас, матеріалами справи підтверджено понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 4000 грн, які співмірні із складністю справи; виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); необхідним часом, які витрачає адвокат на виконання відповідних робіт (надання послуг) у спірних правовідносинах; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню, пропорційно до задоволених позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а саме в сумі 1500 гривень.

Також, у зв`язку із частковим задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_1 надати відстрочу від призову під час мобілізації на підставі п. 1. ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в частині зазначення у відмові необхідності особистої подачі заяви від 12.12.2024 р.

3. В решті позову відмовити.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 605,60 грн згідно платіжної квитанції від 09.01.2025 року та витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя Т.М. Брезіна