Справа № 440/8133/25
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 червня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/8133/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Супрун Є.Б., перевіривши обставини усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11.06.2025 Дзундза Юрій Романович, діючи в інтересах ОСОБА_2 , через систему "Електронний суд" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом (зареєстрований судом 12.06.2025), що заявлений до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення, у тому числі одноразових видів грошового забезпечення та компенсаційних виплат (грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсацій за невикористані дні відпусток та інших належних виплат), за період з 18.02.2020 по 24.06.2020 без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 у розмірі 2102,00 грн;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_3 , у тому числі одноразових видів грошового забезпечення та компенсаційних виплат (грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсацій за невикористані дні відпусток та інших належних виплат), за період з 18.02.2020 по 24.06.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 у розмірі 2102,00 грн, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 17 червня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано заявнику надати до суду довіреність, видану позивачем у підсистемі ЄСІТС, чи оригінал наданої суду копії довіреності або її нотаріально засвідчену копію, докази на підтвердження обставин позову, повідомлення про наявність електронного кабінету ЄСІТС сторін, докази наявності пільг зі сплати судового збору у позивача та докази направлення позову з доданими матеріалами іншим учасникам справи.

27.06.2025 судом зареєстровано заяву представника позивача від 26.06.2025, за змістом якої той зазначає, що відповідно до частин другої та п`ятої статті 59 КАС України відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом нотаріуса та судді, а наступна частина цієї ж статті визнає правомірним також інший порядок засвідчення визначений законом. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного суду у постанові від 04.12.2019 у справі №826/5500/18, в якій було зазначено, що для визначення "законного способу" слід звернутися до положень ЦК України, а також зважати на те, що за Конституцією України особа може діяти у порядку та у спосіб, що не заборонений законом, а органи державної влади - навпаки, лише у спосіб, що передбачений законом. Так, відповідно до положень статті 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Законодавством не встановлено жодних обмежень щодо зазначення у змісті довіреності, посилання на уповноваження представника, на засвідчення копій документів, у тому числі й довіреності, а також щодо подання таких копій до будь-якого підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, державних органів, суду.

Виходячи з вищезазначеного стверджує, що у разі коли до адміністративного суду звертається представник, закон не встановлює обов`язок засвідчення копій довіреності на представництво нотаріусом. Трактування положень статті 59 КАС України у протилежному аспекті, на думку Великої Палати Верховного Суду, є неправомірним обмеженням права на доступ до правосуддя. Наведене випливає і з практичної реалізації нотаріального посвідчення копій довіреності та (або) посвідчення копій довіреності керівником юридичної особи, що її видав, пов`язаної із настанням збитків матеріального характеру, часовими затратами та ін. Таке неправомірне обмеження права на доступ до суду полягає у надмірному формалізмі.

Зазначає, що за логікою Великої Палати Верховного Суду слід вважати підтвердженими повноваження представника на підставі завіреної ним копії довіреності, якщо право цього представника засвідчувати своїм підписом копії документів випливає зі змісту виданої йому довіреності та за відсутності у ній відповідного застереження на вчинення певної дії. Довіреність на представництво подана до суду через підсистему Електронний суд та підписана електронним цифровим підписом.

Крім цього повідомив суду про відсутність електронного кабінету у позивача, його наявність у представника позивача та у відповідача, про направлення позову з додатками відповідачу, про наявність пільги щодо сплати судового збору. Доказів порушення суб`єктом владних повноважень не надав. Натомість наголосив на необхідності вжиття заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі виявлення та витребування доказів з боку суду.

Розглянувши цю заяву, суд перш за все зазначає наступне.

Вирішуючи питання щодо правильності порядку засвідчення копій документів, якими підтверджується право на представництво, суд в ухвалі від 17.06.2025 зазначив спосіб, у який має здійснюватися таке засвідчення.

Однак Дзундза Ю.Р. з посиланням на правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного суду у постанові від 04.12.2019 у справі №826/5500/18, наполягає на можливості засвідчення представником копії довіреності своїм підписом.

У зв`язку з цим слід зазначити, що у постанові від 04.12.2019 у справі №826/5500/18 Великою Палатою Верховного Суду надавалася оцінка правовідносинам, які не є релевантними правовідносинам, про які йде мова у даному випадку.

Дзундза Ю.Р. довіреності, виданої позивачем у підсистемі ЄСІТС, чи оригіналу наданої суду копії довіреності або її нотаріально засвідченої копії, до суду так і не надав.

Ця обставина свідчить про те, що позовна заява в інтересах ОСОБА_1 , яка адресована до Полтавського окружного адміністративного суду, підписана та подана особою, яка не має на це повноважень.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України, позовна, заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За таких обставин позовну заяву слід повернути заявнику.

На підставі викладеного, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Є.Б. Супрун