Справа № 640/8626/21
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Житомир справа № 640/8626/21

категорія 106010000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі №48 від 01.03.2021.

В обґрунтування позову вказано, що за результатами розгляду поданих позивачем до Конкурсної комісії документів на зайняття адміністративної посади у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі 03.03.2021 отримано повідомлення про недопуск до участі у конкурсі разом з відповідним рішенням.

Так, рішення від 01.03.2021 №48,Ю яким ОСОБА_1 не допущено до участі у конкурсі на зайняття вакантних посад, обґрунтовано тим, що на підставі отриманих від конкурсанта документів встановлено, що він протягом п`яти років обіймав посади у спеціально уповноважених підрозділах по боротьбі з корупцією в органах прокуратури, а тому не може бути прийнятий на службу до САП. Відповідачем у рішенні не конкретизовано, яка саме посада у органах прокуратури підпала під обмеження, визначені п.3-1 підрозділу 8 Закону України "Про прокуратуру". Позивач вважає таке рішення таким, що порушило його право на участь у конкурсі.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/8626/21 та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні 15.04.2025 встановлено особу позивача, засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача.

Судове засідання 06.05.2025 відкладено з метою здійснення додаткового запиту.

В судовому засіданні 21.05.2025 відбувся перехід для подальшого розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на адміністративний позов від відповідача не надходив.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, рішенням Ради прокурорів України №100 від 04.06.2020 та Постановою Верховної Ради України №908-ІХ від 17.09.2020 визначено склад комісії з організації та проведення конкурсу на адміністративні посади в Спеціалізовану антикорупційну прокуратуру.

Рішенням Конкурсної комісії №3 від 20.01.2021 затверджено Порядок роботи конкурсної комісії та проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі.

Рішенням Конкурсної комісії №5 від 20.01.2021 оголошено конкурс на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі.

Рішенням Конкурсної комісії №48 від 01.03.2021 ОСОБА_1 не допущено до участі у конкурсі на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі.

Вказане рішення обґрунтоване наявністю обставин, що на підставі п.3-1 розділу 8 Закону України "Про прокуратуру" обмежують право осіб на участь у відповідному конкурсі. Зокрема під час розгляду документів ОСОБА_1 встановлено факт його роботи з 15.07.2010 по 15.07.2015 у спеціально уповноважених підрозділах по боротьбі з корупцією в органах прокуратури, а тому не може бути прийнятий на службу до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся зі скаргою до конкурсної комісії, в якій просив вищевказане рішення скасувати та допустити його до проходження конкурсу.

Відповідно до протоколу п`ятого засідання Конкурсної комісії №5 від 05.03.2021 розглянуто скарги, в тому числі ОСОБА_1 "рішення не прийнято".

Не погоджуючись з таким рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України "Про прокуратуру".

Положеннями ст.1, ч.5 ст. 7 та ч.5 ст.8 вказаного Закону встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. Систему прокуратури України, зокрема, становлять Спеціалізована антикорупційна прокуратура, яка утворюється (на правах самостійного структурного підрозділу) в Офісі Генерального прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.8-1 Закону України "Про прокуратуру" призначення прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури здійснюється керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури за результатами відкритого конкурсу, який проводить конкурсна комісія у складі керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та визначених ним і Генеральним прокурором осіб. Склад комісії та порядок проведення нею відкритого конкурсу визначаються керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Відповідно до ч.2 ст.8-1 Закону України «Про прокуратуру» призначення на адміністративну посаду в Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі здійснюється за результатами відкритого конкурсу. Організація та проведення конкурсу здійснюються конкурсною комісією, до складу якої входять чотири особи, визначені Радою прокурорів України, та сім осіб, визначених Верховною Радою України.

Як попередньо зазначалось судом, Порядок роботи конкурсної комісії та проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі затверджено рішенням конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі від 20.01.2021 № 3 з наступними змінами (далі Порядок №3).

Відповідно до статті 2 Порядку №3 члени конкурсної комісії здійснюють свою діяльність на основі принципів доброчесності, неупередженості, незалежності, прозорості та законності.

У своїй діяльності конкурсна комісія та її члени дотримуються положень Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», інших законів України, а також цього Порядку.

Питання діяльності конкурсної комісії, не регламентовані законодавством України та цим Порядком, регламентуються рішеннями конкурсної комісії, які ухвалюються відповідно до Порядку.

Згідно з нормами статті 15 Порядку рішення конкурсної комісії вважається ухваленим, якщо за нього на засіданні конкурсної комісії проголосували щонайменше сім членів конкурсної комісії, з яких не менше ніж два члени, визначені Радою прокурорів України, та не менше ніж п`ять членів, визначених Верховною Радою України.

Як попередньо встановлено судом, спірним у наявних правовідносинах є встановлення фактів правомірності рішення Конкурсної комісії №48 від 01.03.2021, яким ОСОБА_1 не допущено до участі у конкурсі на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі на підставі п.3-1 розділу 8 Закону України "Про прокуратуру".

Так, п.3-1 розділу 8 Закону України "Про прокуратуру" визначає, що на службу до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури не можуть бути прийняті особи, які протягом п`яти років до дня набрання чинності цим Законом працювали (проходили службу), незалежно від тривалості, у спеціально уповноважених підрозділах по боротьбі з корупцією в органах прокуратури, Міністерства внутрішніх справ України, податкової міліції, Служби безпеки України, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України та митних органах.

Відтак, наведена норма обмежує право на участь у відповідному конкурсі особам, що з 15.07.2010 по 15.07.2015 займали посади у спеціально уповноважених підрозділах по боротьбі з корупцією в тому числі органів прокуратури.

Зі змісту копії трудової книжки ОСОБА_1 від 31.07.2001 НОМЕР_1 встановлено, що позивач з 04.07.2012 працював на посаді прокурора відділу забезпечення конституційних засад підприємницької діяльності управління захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту, з 10.06.2013 призначений заступником начальника вищевказаного відділу, з 10.10.2013 призначений заступником начальника відділу забезпечення конституційних засад підприємницької діяльності та захисту інтелектуальної власності і авторських прав управління захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту, з 20.11.2013 призначений начальником вищевказаного відділу, з 31.07.2014 призначений прокурором відділу захисту конституційних прав і свобод громадян Управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією.

З 23.09.2014 працював на посаді головного спеціаліста відділу попередження корупціогенних чинників Управління моніторингу корупціогенних чинників Секретаріату Кабінету Міністрів України, з 29.10.2014 призначений завідувачем аналітичного сектору Управління моніторингу корупціогенних чинників Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Слід звернути увагу, що у рішенні Конкурсної комісії №48 від 01.03.2021, яким ОСОБА_1 не допущено до участі у конкурсі відсутнє обґрунтування яка саме посада на їх переконання підпадає під визначене обмеження.

Так, у спірному рішенні вказано, що ОСОБА_1 , у період з 15.07.2010 по 15.07.2015 обіймав посади у спеціально уповноважених підрозділах по боротьбі з корупцією в органах прокуратури.

Як свідчать долучені докази, позивач у органах прокуратури займав посади у наступних відділах:

- забезпечення конституційних засад підприємницької діяльності управління захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави;

- забезпечення конституційних засад підприємницької діяльності та захисту інтелектуальної власності і авторських прав управління захисту конституційних прав і свобод громадян та інтересів держави;

- захисту конституційних прав і свобод громадян.

Вказані вище відділи за структурною ієрархією Генеральної прокуратури України входили до складу управлінь, таких як:

- Головне управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту;

- Управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією.

Згідно з п. 2.2 Регламенту Генеральної прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 12.04.2012 №35 завдання і функції самостійного структурного підрозділу, права та обов`язки його працівників визначаються у Положеннях, які затверджуються наказами Генерального прокурора України.

Так, згідно п.5.1.5 Положення про Головне управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 10.09.2012 №84, основними завданнями Відділу забезпечення конституційних засад підприємницької діяльності є організація та безпосереднє здійснення наглядової діяльності з питань забезпечення конституційних засад підприємницької діяльності у сфері взаємодії між суб`єктами владних повноважень та суб`єктами господарювання, у тому числі щодо, 1) реєстраційних, дозвільних, погоджувальних процедур; 2) контрольно-перевірочних заходів та реалізації результатів проведених перевірок; 3) виконання вимог законодавства з питань дерегуляції підприємницької діяльності; 4) додержання законодавства при видачі нормативно-правових актів з питань: ведення підприємницької діяльності; проходження реєстраційних процедур; видачі документів дозвільного характеру, їх анулювання, призупинення, розгляд звернень суб`єктів господарювання.

Окрему увагу слід звернути на те, що перелік спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції був визначений ч.5 ст.5 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції". Зокрема, абз.1 ч.5 ст.5 Закону визначав, що спеціально уповноважені суб`єкти - підрозділи прокуратури, які безпосередньо здійснюють заходи щодо виявлення, припинення та розслідування корупційних правопорушень.

Наведе спростовує висновок комісії про те, що ОСОБА_1 займав посади у спеціально уповноваженому підрозділі по боротьбі з корупцією та виконував функції держави по боротьбі з корупцією.

Окрему увагу суд звертає на відсутність обґрунтування спірного рішення, як на недолік акту суб`єкта владних повноважень.

Так, у рішенні Конкурсної комісії №48 від 01.03.2021 відсутнє посилання яка саме посада ОСОБА_1 , на думку відповідача, підпадає під категорію посад у спеціально уповноважених підрозділах по боротьбі з корупцією в органах прокуратури.

За наведених обставин суд констатує, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям обґрунтованості та безсторонності, оскільки відповідачем не надано доказів, які вважаються встановленими та мали вирішальне значення для відмови у допуску до участі у конкурсі.

У постанові від 16.02.2023 у справі № 160/19628/21, правовідносини у якій є близькими за змістом (добір на зайняття вакантних та тимчасово вакантних посад прокурорів), Верховний Суд сформував висновок, що комісії не звільняються від обов`язку мотивувати свої рішення, в тому числі і щодо не прийняття відносно конкретного кандидата рішення про визначення його як такого, який успішно пройшов добір на посаду прокурора у відповідному органі прокуратури. У цій справі Суд зазначив, що обґрунтований сумнів за замовчуванням повинен містити достатні підстави для його виникнення. Процес та результат добору повинен бути зрозумілим як безпосереднім учасникам цих відносин, зокрема кандидату, так і суспільству загалом, адже коли йдеться про необхідність сформувати якісний прокурорський корпус, якому довіряло б це суспільство, то обґрунтованість/умотивованість рішень щодо добору кожного прокурора є необхідною для цього умовою та гарантією.

Отже, суд доходить висновку, що оскаржене рішення прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України (пункт 1 частини другої статті 2 КАС України).

Відтак, оскаржуване рішення прийнято без належного обґрунтування, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, нерозсудливо, без дотримання вимог щодо ясності, чіткості, доступності та зрозумілості прийнятого рішення.

Відповідно до судової практики Європейського Суду з прав людини, за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості дискреційних адміністративних актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (рішення у справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки» від 31.07.2008, рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» від 22.11.1995, рішення у справі «Сігма радіо телевіжн Лтд проти Кіпру» від 21.07.2011, рішення у справі «Путтер проти Болгарії» від 02.12.2010).

Виходячи з практики ЄСПЛ, надання правової дискреції органам влади у вигляді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, та порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення у справі «Волохи проти України» від 02.11.2006, рішення у справі «Malone v. United Kingdom» від 02.08.1984).

З огляду на вищезазначене, рішення Конкурсної комісії №48 від 01.03.2021 щодо відмови ОСОБА_1 у допуску до участі у конкурсі не відповідає вимогам щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості прийнятого рішення за результатами розгляду документів.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі також ЄСПЛ).

Право на судовий захист гарантоване статтею 55 Конституції України. Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрему увагу слід звернути на той факт, що відзив на адміністративний позов не надходив.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином доведено, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, а відповідачем не спростовано наявність підстав для скасування рішення комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі №48 від 01.03.2021, а тому позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення комісії з проведення конкурсу на зайняття адміністративних посад у Спеціалізованій антикорупційній прокуратурі №48 від 01.03.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко

01.07.25