Справа № 440/1176/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 р. Справа № 440/1176/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС КРС», Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2025, головуючий суддя І інстанції: В.І. Бевза, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/1176/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКС КРС»

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СКС КРС", звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просило:

-скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Полтавській області від 14.01.2025 року №2, яким ТОВ «СКС КРС» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 190937,50 грн., в тому числі 152750,00 грн. за податковим зобов`язанням та 38187,50 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 14.01.2025 №2 форми «Р» частково в сумі 22912,5 грн. (двадцять дві тисячі дев`ятсот дванадцять гривень п`ятдесят копійок) штрафних (фінансових) санкцій, в іншій частині податкове повідомлення-рішення від 14.01.2025 №2 форми «Р» - залишено в силі.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код ВП: 44057192) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СКС КРС" (37500, вул. Старо-Троїцька, буд.1, оф.8, м. Лубни, Полтавська область, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 363,36 грн. (триста шістдесят три гривні та тридцять шість копійок).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 р. та прийняти судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 р. в частині задоволення позову та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі підпункту 191.1.1 пункту 191.1 статті 191 підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «СКС КРС» з питань правильності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з постачальником TOB «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» (код 40688102) за листопад 2019 року.

Перед проведенням зазначеної перевірки Головне управління ДПС у Полтавській області на адресу ТОВ «СКС КРС» направлений письмовий запит про надання пояснень та їх документальних підтверджень з повідомленням про вручення від 06.02.2020 № 4453/10/16-31-05-06-19, відповідь на який платником податку не надана.

Суд запропонував позивачу спростувати обставину ненадання відповіді на запит контролюючого органу від 06.02.2020 № 4453/10/16-31-05-06-19, що передував перевірці, але позивачем не надані докази та копія відповіді на запит.

Відповідач додатково підтвердив суду, що відповідь на запит від 06.02.2020 №4453/10/16-31-05-06-19 позивачем не надана.

На підставі направлення від 27.11.2024 №6227 у період з 28.11.2024 по 04.12.2024 Головним управлінням ДПС у Полтавській області проведена документальна позапланова виїзна перевірку ТОВ «СКС КРС» з питань правильності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» () за листопад 2019 року.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області складений акт від 11.12.2024 №16816/16-31-07-02-01/38459477 (далі Акт), висновками якого встановлені порушення ТОВ «СКС КРС» п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого занижений податок на додану вартість за листопад 2019 року на суму 152 750 грн.

ТОВ «СКС КРС» подало до Головного управління ДПС у Полтавській області заперечення №3 від 23.12.2024.

Листом №400/6/16-31-07-02-06 від 07.01.2025 Головним управлінням ДПС у Полтавській області повідомив про те, що за результатами розгляду заперечення та додатково наданих документів висновки акта перевірки від 11.12.2024 №16816/16-31-07-02-01/38459477 залишає без змін, а заперечення без задоволення.

14.01.2025 Головне управління ДПС у Полтавській області винесене та вручене позивачу податкове повідомлення-рішення №2, яким збільшена сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 190 937,50 грн., в тому числі 152 750,00 грн. за податковим зобов`язанням та 38 187,50 грн. за штрафними санкціями за пунктом 123.2 ст. 123 ПК України.

Штрафна санкція застосована у розмірі 25% від 152 750,00 грн., як за умисне вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України.

В адміністративному порядку податкове повідомлення-рішення від 14.01.2025 №2 не оскаржувалось.

За змістом акту перевірки від 11.12.2024 №16816/16-31-07-02-01/38459477 Головного управління ДПС у Полтавській області встановлено про заниження ТОВ «СКС КРС» податку на додану вартість за рахунок включення до податкового кредиту за листопад 2019 року податку на додану вартість в сумі 152 750,00 грн. згідно податкових накладних, складених ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС».

04.09.2019 року між ТОВ «СКС КРС» (покупець) та ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» (продавець) укладений договір поставки №04/09-01 (далі Договір).

Пунктом 1.1 Договору визначено, що за даним Договором Продавець зобов`язується передати товарно-матеріальні цінності у власність покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар у кількості, асортименті та за ціною відповідно специфікаціям, рахункам та видатковим накладним.

Відповідно до п.1.2. Договору найменування товару, його ціна, одиниця вимірювання Товару, що підлягає поставці, а також, його асортимент, комплектність. Передані разом з Товаром, визначаються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору.

Пункт 2.4. Договору передбачає, що датою поставки товару вважається дата, яка зазначена в накладних Продавця.

У Розділі 4 Договору Сторони погодили, відвантаження товару виконується на умовах DAF згідно міжнародних правил Інкотермс-2000 (п.4.1.)

Датою постачання вважається дата оформлення видаткової накладної на товар (п.4.2. Договору).

На виконання Договору та укладених до нього специфікацій №1 від 01.11.2019 р., №2 від 06.11.2019 р., №3 від 13.11.2019 р. ТОВ «Аква-Терм Сервіс» поставило пісок в кількості 4 700 м. куб. на загальну суму 916 500,00 грн. в тому числі 152 750,00 грн. ПДВ, в тому числі:

04.11.2019 р. на підставі видаткової накладної №16 - в кількості 2 000 м. куб. на загальну суму 390 000,00 грн., в тому числі 65 000,00 грн. ПДВ;

07.11.2019 р. на підставі видаткової накладної №18 - в кількості 2 000 м. куб. на загальну суму 390 000,00 грн., в тому числі 65 000,00 грн. ПДВ;

14.11.2019 р. на підставі видаткової накладної №19 - в кількості 700 м. куб. на загальну суму 136 500,00 грн., в тому числі 22 750,00 грн. ПДВ.

ТОВ «СКС КРС» оплачений отриманий товар, що підтверджується платіжними дорученнями від 01.11.2019 р. №1161 на загальну суму 390 000,00 грн., в тому числі 65 000,00 грн. ПДВ, від 07.11.2019 р. №1261 на загальну суму 390 000,00 грн., в тому числі 65 000,00 грн. ПДВ та від 11.11.2019 р. №1224 на загальну суму 136 500,00 грн., в тому числі 22 750,00 грн. ПДВ.

ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» сформувало та зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні: від 01.11.2019 р. №28 на поставку піску в кількості 2 000 м. куб. на загальну суму 390 000,00 грн., в тому числі 65 000,00 грн. ПДВ; від 07.11.2019 р. №31 на поставку піску в кількості 2 000 м. куб. на загальну суму 390 000,00 грн., в тому числі 65 000,00 грн. ПДВ; від 11.11.2019 р. №36 на поставку піску в кількості 700 м. куб. на загальну суму 136 500,00 грн., в тому числі 22 750,00 грн. ПДВ.

Позивачем надані до матеріалів справи докази, що придбаний у ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» пісок в кількості 4 700 м. куб. використаний позивачем в ході надання послуг ТОВ «АЛД» () зі встановлення майданчика під буровий верстат та технологічного під`їзду для влаштування свердловини №1 Аеропортівського склепіння Сєвєродонецької площі на території Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області, а саме: акт списання товарів за листопад від 30.11.2019 р. №21, договір від 23.08.2019 №2308/Б на виконання робіт зі спорудження майданчика під буровий верстат та технологічного під`їзду для влаштування свердловини, укладений з ТОВ «АЛД», Акти виконаних робіт №1, №2, №3, №4, №5, №6 від 31.12.2019. Роботи позивача оплачені ТОВ «АЛД» відповідно до платіжних доручень: №661 від 29.08.2019р. на суму 2311200 грн, в т.ч. ПДВ 385200; №866 від 25.10.2019 на суму 2311200 грн, в т.ч. ПДВ 385200; № 153 від 13.02.2020 на суму 2181246.66 грн, в т.ч ПДВ 363541.11.

Відповідно до договору від 23.08.2019 №2308/Б на виконання робіт зі спорудження майданчика під буровий верстат та технологічного під`їзду для влаштування свердловини, ТОВ «СКС КРС» (виконавець за цим договором) присутній на об`єкті будівництва (майданчику), тобто у місці, де відвантажується пісок ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС», тобто в місці, де можуть бути видані перевізником ТТН позивачу.

Щодо відсутності товаро-транспортних накладних виписаних ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» на поставку піску позивачу, відповідно до п. 4.1 Договору укладеного між ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» та ТОВ «СКС КРС», відвантаження товару виконується на умовах DAF згідно міжнародних правил Інкотермс-2000.

Господарській операції із поставки позивачу товару (піску) ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» відбувались та оформлювалась наступним чином.

На виконання Договору поставки від 04.09.2019 №04/09-01 та укладених до нього специфікацій №1 від 01.11.2019, №2 від 06.11.2019, №3 від 13.11.2019 до нього ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» поставило позивачу пісок в кількості 4 700 м. куб. на загальну суму 916 500,00 грн. в тому числі 152 750,00 грн. ПДВ, в тому числі:

- 04.11.2019 р. в кількості 2 000 м. куб. на загальну суму 390 000,00 грн., в тому числі 65 000,00 грн. ПДВ на підставі видаткової накладної №16;

- 07.11.2019 р. в кількості 2 000 м. куб. на загальну суму 390 000,00 грн., в тому числі 65 000,00 грн. ПДВ на підставі видаткової накладної №18;

- 14.11.2019 р. в кількості 700 м. куб. на загальну суму 136 500,00 грн., в тому числі 22 750,00 грн. ПДВ на підставі видаткової накладної №19.

Позивач із дати поставки піску від ТОВ «СКС КРС» не запитував у постачальника ТТН.

ТОВ «СКС КРС» тільки під час проведення податкової перевірки звернувся до ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» про надання ТТН.

В електронному листі директор ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» відповів, що бухгалтерські та інші документи залишились на окупованій території та, скоріш за все знищені. (юридична адреса ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» Луганська обл., м. Сєвєродонецьк).

Сторони у заявах по суті спору та наданих доказах суду підтвердили обставину, що ТОВ «СКС КРС» 12.02.2020 року отримало запит Головного управління ДПС у Полтавській області №4453/10/16-31-05-06-19 від 06.02.2020 про надання інформації по взаємовідносинах з ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» у листопаді 2019 року.

Проте, позивач не надав доказів надання відповіді на такий запит контролюючого органу, відповідач заперечив отримання відповіді ТОВ «СКС КРС» на такий запит Головного управління ДПС у Полтавській області №4453/10/16-31-05-06-19 від 06.02.2020.

У змісті акту перевірки зазначені відомості, що попередньо на адресу TOB «СКС КРС» направлявся запит від 06.02.2020 № 4453/10/16-31-05-06-19 щодо надання інформації (її документального підтвердження) по взаємовідносинах з TOB «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» () за листопад 2019 року, ТОВ «СКС КРС» відповідь на вказаний запит не надана.

Судом встановлена обставина, що позивачу відомо про відсутність ТТН по операціям із ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» та про необхідність їх надання контролюючому органу із 12.02.2020.

Головне управління ДПС у Полтавській області повідомило на виконання вимог суду, що TOB «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» та ТОВ «АЛД» не подавалися до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення документів з у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів, відповідно до пункту 69.28 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Позивачем не надані докази запитування ТТН щодо поставки піску у ТОВ «АЛД», на місці виконання робіт зі встановлення майданчика під буровий верстат та технологічного під`їзду для влаштування свердловини №1 Аеропортівського склепіння Сєвєродонецької площі на території Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області на підставі договору від 23.08.2019 №2308/Б на виконання робіт зі спорудження майданчика під буровий верстат та технологічного під`їзду для влаштування свердловини.

На виконання вимог ухвали суду щодо встановлення офіційних обставин справи відносно сплати та подання звітності із рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (оскільки поставлений товар (пісок) є корисною копалиною, за добування якої справляється рентна плата) контрагентами у ланцюгу постачання Головне управління ДПС у Полтавській області надало відомості, що TOB «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» (код 40688102) зареєстровано та взято на облік в органах ДПС 26.07.2016, ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» (код 42670694) 05.12.2018, ТОВ «ТФ ОЛІМПІЯ» (код 42672838) 05.12.2018, з моменту реєстрації та на період взаємовідносин, що є предметом перевірки (листопад 2019 року) вказані підприємства не сплачували до бюджету ренту плату за користування надрами для видобування корисних копалин, а також не подавали до контролюючого органу податкові декларації з рентної плати.

Сторонами також не надані відомості та докази про те, що TOB «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС», ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП», ТОВ «ТФ ОЛІМПІЯ» отримували спеціальний дозвіл на користування надрами документ, що видається Державною службою геології та надр України і засвідчує право юридичної чи фізичної особи на користування надрами з метою видобування корисних копалин, а також відомості про те, що зазначені товариства звітували до контролюючого органу (податкової служби) про об`єкт оподаткування чи об`єкт, на якому здійснюється оподатковувана господарська діяльність із добування корисних копалин (піску).

Також позивачем на надана суду інформація та докази, щодо наявності господарських операцій позивача із ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» у інших звітних періодах, окрім тих, які перевірені відповідачем в акті перевірки: 18.09.2019 щебінь 20-40 мм в кількості 150 м. куб. (видаткова накладна №3 від 18.09.2019); - 18.09.2019 щебінь 100-150 мм в кількості 150 м. куб. (видаткова накладна №4 від 18.09.2019); - 20.09.2019 щебінь 20-40 мм в кількості 150 м. куб. (видаткова накладна №5 від 20.09.2019); - 30.09.2019 щебінь 20-40 мм в кількості 50 м. куб. та щебінь 100-150 мм в кількості 60 м. куб. (видаткова накладна №6 від 30.09.2019); - 30.09.2019 щебінь 20-40 мм в кількості 50 м. куб. та щебінь 100-150 мм в кількості 50 м. куб. (видаткова накладна №7 від 30.09.2019); - 04.10.2019 щебенево-піщана суміш в кількості 70 м. куб. (видаткова накладна №8 від 04.10.2019); - 09.10.2019 щебінь 20-40 мм в кількості 50 м. куб. (видаткова накладна №11 від 09.10.2019); - 16.10.2019 р. щебенево-піщана суміш в кількості 10 м. куб. та щебінь 20-40 мм в кількості 50 м. куб. (видаткова накладна №10 від 16.10.2019); - 04.11.2019 - щебенево-піщана суміш в кількості 64 м. куб. (видаткова накладна №14 від 04.11.2019); 04.11.2019 - щебінь 100-150 мм в кількості 45 м. куб. (видаткова накладна №15 від 04.11.2019 р.), даний товар оплачений позивачем.

Відповідач надав суду інформацію, що період взаємовідносин ТОВ «СКС КРС» з ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» - листопад 2019 року (спірний період), за інші періоди взаємовідносин ТОВ «СКС КРС» з ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» документальні перевірки не проводились, відповідно відомості щодо встановлення порушень податкового законодавства між позивачем та ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» щодо інших операцій, окрім тих, що встановлені в акті перевірки від 11.12.2024 № 16816/16-31-07-02-01/38459477 відсутні.

У акті перевірки зазначені відомості контролюючим органом, що за даними Єдиного реєстру податкових накладних на адресу TOB «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» виписані та зареєстровані податкові накладні за аналогічною номенклатурою «пісок» контрагентами-постачальниками ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» () та ТОВ «ТФ ОЛІМПІЯ» (), в податковому кредиті яких відсутній зазначений товар.

Згідно інформації, що міститься в базах даних ДПС, встановлено, що вказані підприємства не мали матеріально-технічної бази для здійснення видобутку реалізованого в подальшому піску, а в придбанні мають товари різної номенклатури, більша частка яких - продукти харчування. Кількість придбаного ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» піску менша за реалізовану на адресу ТОВ «СКС КРС». Так, ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» загалом у двох вказаних вище постачальників придбало 4000 м3 піску, реалізувало на адресу ТОВ «СКС КРС» 4700 м3.

Зазначене свідчить про відсутність джерела походження (законного введення в обіг) товару, реалізованого ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» на адресу ТОВ «СКС КРС» та вказує на штучний характер здійснених операцій.

Також відповідачем на виконання ухвали суду надана інформація, що у ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» відсутнє придбання піску у інших постачальників у періоді, що перевірявся (листопад 2019) та в попередніх періодах.

У змісті акті перевірки зазначені відомості, що ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ОЛІМПІЯ» мають одного керівника та засновника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка є посадовою особою ще одинадцяти суб`єктів господарювання з різних областей України, встановлені факти, які свідчать про нереальність задекларованих операцій суб`єктів господарювання по ланцюгу руху сум ПДВ: відсутність у власності або користуванні будь-яких об`єктів оподаткування (адміністративних і виробничих), які б дозволяли провадити господарську діяльність, враховуючи неподання фінансової звітності та повідомлення форми 20-ОПП; не придбання будь-яких послуг, необхідних для провадження господарської діяльності, у т.ч. оренди офісного та складського приміщень, майданчика для зберігання піску, комунальних послуг; відсутність персоналу; відсутність у ланцюгу постачання можливості для виробництва товару (його імпорту, іншого реального джерела введення в обіг у перевіреному та попередніх звітних періодах); відсутність жодних даних щодо зберігання товару ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ОЛІМПІЯ»; відсутність фізичної і технологічної можливості здійснення постачання піску ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ОЛІМПІЯ» одночасно із задекларованими обсягами реалізації товарів широкого асортименту на адреси покупців з різних регіонів України; участь ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ОЛІМПІЯ» у кримінальних провадженнях (від 09.08.2017 №0000147, від 29.08.2018 № 0002121 відповідно до акту перевірки).

ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС», ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ОЛІМПІЯ» повідомлення за формою 20-ОПП до контролюючого органу не подані, тобто не задекларовані платниками податків офіційні відомості про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ОЛІМПІЯ» фінансову звітність та Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку до контролюючого органу не подавали.

ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ОЛІМПІЯ» не декларували відомості про наявність ресурсів, активів та капіталу для здійснення господарської діяльності.

ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ОЛІМПІЯ» анульована реєстрація платника ПДВ за рішеннями контролюючого органу.

Відповідачем здійснений висновок у акті перевірки, що сукупність відсутності ТТН, наявність податкової інформації щодо контрагента позивача та відносно платників податків у ланцюгу постачання, доводить, що надані позивачем під час перевірки первинні документи не відображають реального руху активів між учасниками господарської операції та є недостовірними, що є порушенням норм ПК України:

- п. 198.1 ст. 198 до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

- п. 198.2 ст. 198 визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

- п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Позивач зазначає у заявах по суті спору, що відсутність ТТН не є підставою для порушення обліку з ПДВ та віднесення сплачених сум ПДВ у цін отриманого товару (піску) до сум податкового кредиту, оскільки реальність та товарність операцій підтверджується неодноразовими операціями позивача із контрагентом ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС», використання отриманого товару під час облаштування встановлення майданчика під буровий верстат та технологічного під`їзду для влаштування свердловини №1 Аеропортівського склепіння Сєвєродонецької площі на території Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області для ТОВ «АЛД», іншими первинними фінансово-бухгалтерськими документами (видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями, актами списання товару для використання в господарській діяльності), відсутністю негативної інформації щодо ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» та його контрагентів на час здійснення господарської діяльності.

Декларація із ПДВ за листопад 2019 року (вх. № від 20.12.2019) подана позивачем 20.12.2019, перевірка фактично проводилась з 28.11.2024 по 04.12.2024, а грошові зобов`язання за результатом перевірки визначені контролюючим органом платнику податку на підставі податкового повідомлення-рішення від 14.01.2025 №2, з урахуванням зупинення строків давності на час карантину та воєнного стану по 31.07.2023 (включно), строк давності визначений ст. 102 ПК України для визначення грошових зобов`язань із ПДВ платнику податку не пропущений контролюючим органом.

Вважаючи, що відповідачем прийняте протиправне податкове повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом до даного відповідача.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з часткової обгрунтованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (в подальшому ПК України), контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 62.1.1-62.1.3 статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; тощо.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Вимоги для підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - так само). Згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абзац другий цього пункту).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

Відповідно до статті 1 Закону №996-XIV, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Так, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1 цього ж Закону).

Перелік первинних документів, якими оформлюються господарські операції, може бути встановлений правовими нормами.

Відповідно до абзаців двадцять п`ятого та двадцять шостого розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за №128/2568 (далі - Правила № 363), товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи; вона є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Так, пунктом 1.1 Правил №363 встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Пунктами 11.3-11.5 Правил №363 встановлено:

11.3. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом.

11.4. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.

11.5. У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Відповідно до пп. 252.1.1 п. 252.1 ст. 252 ПК України, платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб`єкти господарювання, у тому числі громадяни України, іноземці та особи без громадянства, зареєстровані відповідно до закону як підприємці, які набули права користування об`єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами (далі спеціальний дозвіл) в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин, у тому числі під час геологічного вивчення (або геологічного вивчення з подальшою дослідно-промисловою розробкою) в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об`єктах (ділянках) надр.

Відповідно до пп. 257.3.1 п. 257.3 ст. 257 ПК України, платник рентної плати до закінчення визначеного розд. II ПК України граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений ст. 257 ПК України, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить, зокрема, додатки з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин:

за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України;

за місцем обліку платника рентної плати у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.

Податкові декларації з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин подаються її платником починаючи з календарного кварталу, що настає за кварталом, у якому такий платник отримав або переоформив спеціальний дозвіл (п. 252.23 ст. 252 ПК України).

Згідно зі статтею 4 Конституції України надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.

Так, п. 49.2 ст. 49 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний за кожний встановлений ПК України звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог ПК України подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Отже, податкова декларація з рентної плати (крім рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводної сировини) подається суб`єктом господарювання, що отримав спеціальний дозвіл (в тому числі на спеціальне водокористування для здійснення видобування підземних вод) вперше за календарний квартал, у якому суб`єкт господарювання отримав такий дозвіл (незалежно від того, чи провадив суб`єкт господарювання господарську діяльність).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 р. №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», пісок є корисною копалиною.

Відповідно до пункту 69.28 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України підставами неможливості пред`явлення первинних документів є втрата (знищення чи зіпсуття) первинних документів або знаходження їх на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, у разі якщо їх неможливо вивезти або їх вивезення пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я платника податків, фізичних осіб чи неможливе у зв`язку з адміністративними перешкодами, встановленими органами влади.

У разі втрати та/або неможливості вивезення первинних документів платник податків/податковий агент подає до контролюючого органу в довільній формі повідомлення про неможливість вивезення первинних документів, підписане керівником підприємства та головним бухгалтером, в якому зазначаються: обставини, що призвели до втрати та/або неможливості вивезення первинних документів, податкові (звітні) періоди, а також загальний перелік первинних документів (за можливості - із зазначенням реквізитів).

Дані та показники податкової звітності платника податків/податкового агента за податкові (звітні) періоди, зазначені у повідомленні, не можуть бути піддані сумніву лише на підставі відсутності первинних документів. Подане повідомлення є також підставою для збереження витрат (включаючи витрати у зв`язку з придбанням цінних паперів/корпоративних прав) та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток (включаючи від`ємний фінансовий результат за операціями з цінними паперами/корпоративними правами), та/або податкового кредиту з податку на додану вартість, та/або суми від`ємного значення податку на додану вартість минулих податкових (звітних) періодів без наявності договірних, розрахункових, платіжних та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Після подання до контролюючого органу повідомлення про неможливість вивезення первинних документів у зв`язку з їх знаходженням на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, запроваджується мораторій на проведення документальних перевірок щодо зазначених у повідомленні податкових (звітних) періодів.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 ПК України встановлено, що вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Пунктом 123.2 статті 123 ПК України (у редакції із 01.01.2021) визначено, що діяння, передбачені пунктом 123.1 (крім діянь, передбачених пунктом 123.2-1) цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Колегія суддів зазначає, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій.

Сума ПДВ для включення до податкового кредиту, крім того, повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - також ЄРПН).

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником податків при визначенні податкових зобов`язань з ПДВ, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

У справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є фіктивними (нереальними, безтоварними), сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, якщо її узагальнити, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення у платника податків права на формування в податковому обліку сум податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податків, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат, які відображені в обліку за результатом конкретної господарської операції платника податку.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою для отримання платником податків податкової вигоди, як то податковий кредит та/або зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, не здійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

Колегія суддів зауважує, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податків даних податкового обліку.

Вищезазначені висновки зроблені Верховним Судом у ряді постанов, до прикладу (але на виключно) в постановах від 24.01.2018 (справа N 2а-19379/11/2670), від 28.10.2019 (справа N 280/5058/18), від 26.02.2020 (справа N 826/1308/18), від 06.05.2020 (справа N 640/4687/19), а також в постановах від 28.05.2020 у справі N 826/15364/17, від 28.05.2020 у справі N 820/379/16, від 15.06.2020 у справі N 1440/2276/18, на які посилається ГУ ДПС у касаційній скарзі на обґрунтування підстави касаційного оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2020.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 фактично підтвердила такі висновки, зазначивши, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що наявність первинних документів є обов`язковою, але не єдиною достатньою умовою для формування податкового кредиту, оскільки виконання зобов`язання за правочином зумовлює складання й інших документів. Формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції, якщо контролюючий орган наводить доводи, які ставлять під сумнів її здійснення, зокрема доводи щодо неможливості здійснення поставок контрагентом з огляду на відсутність у нього матеріальних, трудових ресурсів для здійснення підприємницької діяльності та не відповідність при цьому номенклатури придбаних товарів номенклатурі поставлених товарів згідно з даними з Єдиного реєстру податкових накладних; епізодичну або обмежену терміном, на який припадають дати виписування документів на операцію з постачання, фінансову та податкову звітність контрагента, не відображення у цій звітності відповідних податкових зобов`язань, відсутність контрагента за місцезнаходженням. Суттєвим доводом, який ставить під сумнів реальність господарської операції, є посилання на обставини, які встановлені у процедурах кримінального провадження. Такі доводи підлягають ретельній перевірці судом з використанням засобів доказування, передбачених нормами КАС, в тому числі й інших, не первинних документів, складання яких передбачено законодавством або є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту.

З аналізу наведеного вище вбачається, що хоча товарно-транспортна накладна не є первинним документом, коли спір стосується встановлення реальності господарської операції, її наявність та належне оформлення є належним доказом переміщення товару, враховуючи, що перевезення є одним із етапів поставки. Це стосується й інших документів, які повинні супроводжувати поставку відповідно до правових норм, умов договору або загальної практики.

Відсутність такого документа або суттєві недоліки в його оформленні може ставити під сумнів реальний характер господарської операції, особливо з урахуванням інших обставин, які свідчать про її безтоварність, наприклад, об`єктивна неможливість здійснення господарських операцій контрагентом, враховуючи податкову інформацію щодо характеру його діяльності; не встановлення джерела походження товару за результатами аналізу ланцюга постачання за даними Єдиного реєстру податкових накладних (так званий "обрив" ланцюга постачання); не відповідність предмета поставки видам господарської діяльності контрагентів у ланцюгу постачання; наявність кримінальних проваджень щодо контрагента; відсутність документів бухгалтерського обліку, складення яких передбачено правовими нормами або є загальноприйнятим за звичаями ділового обороту, та/чи суттєві недоліки в їх оформленні, тощо.

Колегія суддів зазначає, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника, яка передбачає економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Поведінка платника податку в частині виконання податкового обов`язку та контролюючого органу в межах податкового контролю повинні відповідати принципу добросовісності (правова доктрина «Venire contra factum proprium»), тобто дії не повинні бути за своїм змістом непослідовними чи суперечливими, що дозволяє встановлювати обставини справи на підставі поданих доказів поза розумним сумнівом.

Додатково дії контролюючого органу повинні відповідати «належному урядуванні», коли процедура визначення грошових зобов`язань платнику податків буде відбуватись із неухильним дотриманням закону та із превалюванням рішень та інтересів платника податку (доктрина - «in dubio pro tributario», дослівно з латини - «до платника з повагою»).

Так, відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Судовим розглядом встановлено, що позивач отримав 12.02.2020 запит Головного управління ДПС у Полтавській області від 06.02.2020 № 4453/10/16-31-05-06-19 щодо надання інформації (пояснень їх документальних підтверджень) по взаємовідносинах з ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» у листопаді 2019 року, відповідь на нього не надав.

Позивач із 12.02.2020 мав всі можливості пересвідчитись у наявності у нього всіх документів, у даному випадку ТТН, оформлених та виписаних ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС», або запитати такі ТТН у свого контрагента.

Колегія суддів звертає увагу, що запит від 06.02.2020 № 4453/10/16-31-05-06-19 платник податку отримав 12.02.2020 до запровадження карантину та обмежувальних заходів щодо надання відповідей на запити пов`язаних із карантином, отже обов`язок надання відповіді чи відмови на такий запит позивачем не виконаний.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснював роботи із встановлення майданчика під буровий верстат та технологічного під`їзду для влаштування свердловини №1 Аеропортівського склепіння Сєвєродонецької площі на території Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області для ТОВ «АЛД», тобто у місці, куди ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» доставив товар (пісок), тобто у даному місці під час приймання товару повинні бути представники позивача, які виконували будівельні роботи, оскільки відповідно до додатку №3 до договору від 23.08.2019 №2308/Б на виконання робіт зі спорудження майданчика під буровий верстат та технологічного під`їзду для влаштування свердловини, укладений з ТОВ «АЛД», визначені «Розмежування обов`язків між Замовником та Виконавцем при проведенні робіт по Договору», за будівельні матеріали (щебінь, пісок, арматура ін.) відповідає саме ТОВ «СКС КРС», як виконавець по цьому договору.

З вищенаведеного вбачається, що ТОВ «СКС КРС» мало не тільки можливість вчасно отримати ТТН від постачальника товару (піску) ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС», але й отримати ТТН безпосередньо в місці відвантаження товару у місці виконання робіт для ТОВ «АДЛ», куди відвантажений товар (пісок).

Колегія суддів зазначає, що відповідачем під час перевірки та до матеріалів справи надані докази того, що ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» та його контрагенти у ланцюгу постачання піску ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ОЛІМПІЯ» не могли поставити пісок, оскільки не придбавали такий товар у інших продавців чи видобувачів корисної копалини піску, і такі товариства не є платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин (піску), а також не мали задекларованих місць для зберігання даного товару, активів та ресурсів для підтвердження джерела постачання піску, як корисної копалини.

Якщо джерело походження товару встановити неможливо із первинних документів (у тому числі документів, які не фінансово-бухгалтерськими, у даному випадку ТТН), то такі операції у комплексі та взаємозв`язку доказів та відомостей, можуть об`єктивно підтверджувати відсутність реального походження товару.

Судова колегія звертає увагу, що свідченням безтоварності операцій є: відсутність у постачальників фізичних (зокрема, ділянок та дозволів для добування корисних копалин, сплати рентних платежів, спеціальної техніки для розробки надр з метою видобування корисної копалини, земельних ділянок сільськогосподарського призначення достатньої площі для вирощування насіння в обсягах постачання), технічних, технологічних умов, кваліфікованого персоналу, об`єктивно необхідних для постачання піску на адресу платника; відсутність у перевізників, зазначених у товарно-транспортних накладних, з яких встановлюється фізичне переміщення та походження товару по ланцюгу постачання, найманих працівників та транспортних засобів для здійснення перевезень; дефекти змісту первинних документів, виписаних на оформлення господарських операцій; відсутність реального (законного) джерела походження піску, дозвільних документів на користування надрами та відповідною земельною ділянкою (родовища) щодо постачання та перевезення якого складені документи (відсутнє дійсне формування цього активу, ТТН відсутні). ТТН не є первинними документами щодо господарської операції з придбання (постачання). У сукупності з іншими обставинами відсутність у платника ТТН, відсутність у всіх постачальників піску по всьому ланцюгу дозвільних документів на користування надрами, потужностей, активів чи відсутність факту купівлі піску безпосередньо у видобувача корисної копалини (піску) об`єктивно свідчать не на користь доводу платника податків про реальність господарських операцій. Указана обставина унеможливлює перевірку ланцюга постачання від контрагентів безпосередньо до платника.

З вищенаведеного вбачається, що у ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» та у його контрагентів ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ОЛІМПІЯ» у ланцюгу постачання немає жодних активів, ресурсів, земельних ділянок, техніки, дозволів для самостійного добування піску чи його зберігання, тоді як у договорі поставки №04/09-01 від 04.09.2019 із позивачем, зазначено, що пісок поставляється зі складу ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС», отже докази і відомості наявні у справі вказують на те, товар поставлений позивачу без підтвердження реального (фактичного) джерела походження.

Фіктивність контрагентів не є основним доводом відповідача, а є другорядною обставиною, яка характеризує додатково ланцюг операцій із поставки піску без джерела походження піску.

Аналогічні висновки встановлені у постанові Верховного Суду від 05 травня 2023 року у справі № 160/15514/20 щодо відсутності реального джерела походження товару.

Позивач не здійснив жодних активних дій для своєчасного отримання ТТН, які могли спростувати нереальність операцій, або за допомогою яких могли бути отримані додаткові докази щодо даної операції.

З приводу обставин відсутності перевірки позивача та встановлення відповідачем порушень по іншим операціям ТОВ «СКС КРС» та ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС», колегія суддів зазначає, що такі повноваження є виключною компетенцією контролюючого органу і відповідач не позбавлений можливості у подальшому перевірити дані господарські операції в межах строку давності та за наявності відповідних підстав встановлених ПК України.

Щодо наявності інших господарських операцій позивача із ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС», суд зазначає, що не обов`язково одна безтоварна операція платника податку із контрагентом свідчить про безтоварність чи нереальність всіх операцій платника податку із таким контрагентом. Оскільки мета платника податку на отримання протиправних податкових вигод може бути тільки в певній частині господарських операцій, а не загалом по всім операціям із конкретним контрагентом.

Щодо використання товару поставленого ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» у господарській діяльності позивача, колегія суддів зазначає, що даний товар міг бути поставлений третіми особами, що не впливає факт безтоварності операцій із ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» без підтвердження реального джерела походження піску.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» не могло поставити пісок отриманий у ланцюгу постачання від ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ОЛІМПІЯ», оскільки всі зазначені товариства не мали об`єктів для зберігання піску, не добували дану корисну копалину, і ТОВ «СТАРВЕЙТ ГРУП» та ТОВ «ТОРГОВА ФІРМА ОЛІМПІЯ» не мали постачальників даного виду товару відсутнє джерело походження корисної копалини.

Походження даного товару (піску) могли підтвердити частково ТТН, але в порушення діючого законодавства у позивача такі документи в частині транспортування (переміщення у просторі) корисної копалини відсутні.

Колегія суддів не бере до уваги доводи позивача щодо неможливості отримати ТТН, оскільки первинні документи ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» знаходяться на тимчасово окупованій території України в Луганській області, оскільки ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» не подавало відповідного повідомлення в порядку п. 69.28 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України про неможливість вивезення первинних, на яких ведуться (велися) бойові дії, та на тимчасово окупованих Російською Федерацією, а позивач повинен контролювати отримання таких ТТН у місці виконання ним робіт та відвантаження товару, або запитати ТТН у ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» із дати отримання запиту 12.02.2020.

Колегія суддів зазначає, що у даній справі відсутність ТТН не є безумовною підставою для оцінення таких операцій позивача із ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС» нереальними (безтоварними), у той же час сукупність доказів, які наявні в матеріалах справи, свідчить, що висновки контролюючого органу в акті перевірки є правомірними та обґрунтованими в частині відсутності джерела походження піску.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та податкового кредиту, врахованих платником при визначенні податкових зобов`язань з податку на прибуток та з ПДВ відповідно, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично (реально, товарно) не відбулась, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку, що відповідає вимогам статті 75 КАС України про достовірність доказів.

Крім того, такі вимоги однаковою мірою стосуються формування й інших показників податкового обліку, в тому числі, доходу і податкових зобов`язань з ПДВ за господарськими операціями, оскільки податковий облік, як і будь-який облік, обов`язковість якого встановлена законом, не може ґрунтуватися на недостовірних даних.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то платник податків не має права на податкову вигоду у вигляді податкового кредиту та/або зменшення оподатковуваного доходу на суму витрат.

Колегія суддів наголошує, що на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність реального характеру господарських відносин між ТОВ «СКС КРС» та ТОВ ТОВ «АКВА-ТЕРМ СЕРВІС», відсутності джерела походження товару (піску), а відтак висновки контролюючого органу є правомірними та відповідають дійсним обставинам справи, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Щодо розміру штрафної (фінансової) санкції визначеної у податковому повідомленні-рішенні, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що Головне управління ДПС у Полтавській області винесене та вручене позивачу податкове повідомлення-рішення №2, яким збільшена сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 190 937,50 грн., в тому числі 152 750,00 грн. за податковим зобов`язанням та 38 187,50 грн. за штрафними санкціями за пунктом 123.2 ст. 123 ПК України в редакції із 01.01.2021.

Так, штрафна санкція застосована у розмірі 25% від 152 750,00 грн., як за умисне вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України.

Згідно рішення Конституційного Суду України у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, «за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.».

Наведене не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути визначено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті, чого не було зроблено в Законі № 1117-IX.

Колегія суддів зауважує, що застосування до платника податку штрафу у розмірі 25% за порушення податкового законодавства вчинені до 01.01.2021 є протиправним, оскільки винного (умисного) правопорушення до 01.01.2021 не існувало.

Отже, зміни до ст. 112 ПК України застосовуються до правовідносин, які виникли з 01.01.2021, тобто до правопорушень вчинених платником податку з 01.01.2021.

Згідно з приписами статті 58 Конституції України та враховуючи те, що саме з 01 січня 2021 року статтю 112 Податкового кодексу України доповнено новими положеннями про наявність вини, які на момент подання позивачем декларації із ПДВ у 20.12.2019 відсутні, то законні підстави для застосування до періоду 2019 року статті 112 Податкового кодексу України (у редакції з 01 січня 2021 року) відсутні.

Ураховуючи приписи статті 58 Конституції України та те, що саме з 01 січня 2021 року статтю 112 ПК України доповнено новими положеннями про вину, як і ст. 123 ПК України п. 123.2, які на момент вчинення порушення у виді умисного вчинення порушення не існували, то відсутні законні підстави для застосування до штрафних санкцій на підставі пунктів п. 123.2, статті 123 та статті 112 ПК України (у редакції з 01 січня 2021 року).

Враховуючи те, що до 01.01.2021 не існувало фінансової відповідальності за умисність правопорушення, то застосування відповідальності можливе відповідно до п. 11 підрозділу 10 розділу XX ПК України на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України в редакції станом на 01.01.2021, оскільки такий вид фінансової відповідальності за складом правопорушення чинний і до 31.12.2020, різниця стосується тільки щодо розміру санкції, з 01.01.2021 розмір зменшено з 25% до 10%.

Отже, до позивача необхідно застосувати штрафну (фінансову) санкцію за правопорушення, зміст якого визначений у п. 123.1 ст. 123 ПК України, яка є релевантною для правовідносин, що відбулись по 31.12.2020, тобто розмір штрафу становить 10% від заниженої суми податкового зобов`язання із ПДВ за листопад 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову у даній частині шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2 в частині суми 22912,5 грн. штрафної (фінансової) санкції, якою збільшена сума грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, та залишає без змін оспорюване податкове повідомлення-рішення в загальній сумі 168025,00 грн., у тому числі - 152750,00 грн. за податковим зобов`язанням та 15275,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справіРуїс Торіха проти Іспанії(RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скаргу Товариства, з обмеженою відповідальністю «СКС КРС», Головного управління ДПС у Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 по справі № 440/1176/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк