Справа № 240/5590/25
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Житомир справа № 240/5590/25

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради "Київтеплоенерго" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом, в якому просить:

визнати протиправним і скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову та направлення позивача для проходження військової служби під час мобілізації до військової частини НОМЕР_2 ;

визнати протиправним і скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.01.2025 року № 7 в частині призначення та зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з витягом з наказу Мінекономіки №26310 від 21.11.2024 про бронювання військовозобов`язаного, йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 29.01.2025.

06.01.2025 він був зупинений представником ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою перевірки документів. На вимогу представника ТЦК та СП позивач пред`явив військово-обліковий документ та витяг з наказу Мінекономіки про бронювання. Однак, представник ТЦК та СП не прийняв до уваги пред`явлені документи та повідомив, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) відсутня інформація про бронювання позивача. Після чого, був затриманий та відвезений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в подальшому, йому були оформлені документи з метою направлення на військову службу.

На підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.01.2025 №7 позивача, згідно з поіменним списком начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 для проходження військової служби під час мобілізації на посаді водія-електрика відділення управління командира запасної артилерійської батареї запасного десантно-штурмового батальйону.

Вважає, такі накази відповідачів протиправним та такими, що підлягають скасуванню, оскільки станом на 06.01.2025 позивач був заброньований та мав діючу відстрочку від мобілізації, а тому звернувся до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою від 05.03.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 05.03.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради "Київтеплоенерго".

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 відзив на позовну заяву не подав.

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 подав відзив на позовну заяву, в якому вказує на безпідставність позовних вимог. Зазначає, що згідно ч. 9 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ, початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з абзацом 1 ч. 3 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з п. 233 Положення № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Вичерпний перелік підстав для звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, встановлені пунктом 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII.

Позивача зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 07.01.2025 № 7.

Відтак, на даний час позивач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 і клопотати про звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, позивачу необхідно шляхом подання рапорту по команді, до якого додаються документи на підтвердження підстав звільнення відповідно до норм Закону №2232-ХІІ та Наказу № 170.

Згідно інформації, наявної у військової частини НОМЕР_2 , відповідного рапорту позивач не подавав. Отже, вимога позивача про звільнення з військової служби є безпідставною.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача-Комунальне підприємство "Київтеплоенерго" подала пояснення на позов, в якому позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Зазначила, що відповідно до наказу Міністерства економіки України від 21 листопада 2024 року №26310 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 29.01.2025. Позивач отримав витяг з наказу. Крім того, підприємством до ІНФОРМАЦІЯ_4 направлений лист з повідомленням про бронювання військовозобов`язаного, зокрема, позивача за формою згідно з додатком 5 для зарахування його на спеціальний військовий облік від 25.11.2024 №1/2-206380.

Таким чином, на думку третьої особи, в силу імперативних приписів п.1 ч.1 ст.23 та ч.7 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" відповідачем незаконно мобілізовано ОСОБА_1 ..

Відповідно до положень ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працює на посаді асфальтобетонника 5 розряду в Комунальному підприємстві виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (), що підтверджується копією наказу КП "Київтеплоенерго" від 20.09.2022 №2239-к ктм.

Згідно з витягом з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 №26310 від 21.11.2024 позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 29.01.2025.

Як зазначено в позовній заяві, 06.01.2025, коли позивач повертався до себе додому в м.Фастів, до нього підійшла особа, яка представилась представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою перевірки документів. На вимогу представника ТЦК та СП позивач пред`явив військово-обліковий документ та витяг з наказу Мінекономіки про бронювання. Однак, представник ТЦК та СП не прийняв до уваги пред`явлені документи та повідомив, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) відсутня інформація про бронювання позивача. Після чого, позивач був затриманий та відвезений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в подальшому йому були оформлені документи з метою направлення на військову службу.

Відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.01.2025 №18 здійснений призов на військову службу з 07.01.2025 ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 НЦ).

На підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.01.2025 №7 позивача, згідно з поіменним списком начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , було зараховано до списків особового складу на посаду водія-електрика відділення управління командира запасної артилерійської батареї запасного десантно-штурмового батальйону, що підтверджується копією цього наказу та довідкою військової частини НОМЕР_2 від 04.02.2025 № 632.

Оскільки станом на 06.01.2025 він був заброньований та мав діючу відстрочку від мобілізації, позивач вважає ці накази відповідачів протиправним та такими, що підлягають скасуванню.

Надаючи праву оцінку спірним наказам, суд виходить з наступного.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.01.2024 №18 в частині призову на військову службу під час мобілізації позивача, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (частина 1).

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України (частина 2).

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (частина 1).

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону (частина 2).

Пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України від 06.12.1991 №1932-ХІІ "Про оборону України" (далі - Закон №1932-ХІІ) у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Згідно з положенням ст.17 Закону №1932-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (частина 1).

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством (ч.2).

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства (ч.3).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє на час розгляду справи.

Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно зі ст.11 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон №3543-XII) відповідно до повноважень, визначених Конституцією України, Президент України: приймає рішення про введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях, про загальну або часткову мобілізацію та про демобілізацію із внесенням їх на затвердження Верховною Радою України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Пунктами 1, 4 Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69/2022 передбачено, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини 2 статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Президентом України постановлено: оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - мобілізація); мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва; мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом; призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII). Також Закон №2232-XII визначає загальні засади проходження військової служби в Україні.

Статтею 1 Закону №2232-XII встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 2 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно із ч.3, 4, ст. 2 Закону №2232-XII громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачає види військової служби: строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу; військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

Згідно положень статей 20, 22 Закону №2232-XII на військову службу можуть бути призвані громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років, однак призов здійснюється за різних підстав для різних категорій осіб по військовому обов`язку.

Абзацом другим частини 1 статті 39 Закону №2232-XII передбачено, що на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації не може нівелювати встановлене правове регулювання щодо проходження особами військової служби.

Слід звернути увагу на те, що процес від початку мобілізації особи до проходження такою особою військової служби у військовій частині складається з певних етапів, на кожному з яких визначені суб`єкти владних повноважень здійснюють комплекс заходів у межах правовідносин, які виникають між цією особою та визначеними суб`єктами владних повноважень.

Так, правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин), який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Абзацом 4 статті 1 Закону №3543-XII передбачено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону №3543-XII зміст мобілізаційної підготовки становить, зокрема, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені статтею 22 Закону №3543-XII.

Згідно приписів частини 1 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані, серед іншого, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (частина 5 статті 22 Закону №3543-XII).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 2 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560, в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (надалі по тексту також - Збройні Сили та інші військові формування).

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про військовий обов`язок і військову службу" та цим Порядком.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

За пунктом 6 Порядку №560 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється у строки та в обсягах, визначених мобілізаційними планами, мобілізаційними директивами (розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил або Генерального штабу Збройних Сил.

- комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

- проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

- перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;

- документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;

- відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

Відповідно до п.1 Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 (в редакції станом на 23.11.2024, далі - Порядок №76) цей Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу, зокрема, на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Пунктом 2 цього Порядку передбачено, що бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється згідно з рішенням Мінекономіки за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), погодженими Міноборони (військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органі Міноборони, - за списками, погодженими СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони), в паперовій та/або електронній формі або в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 р. № 650 "Деякі питання бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану" (далі - Порядок бронювання засобами Єдиного державного вебпорталу).

Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).

Згідно п.11 Порядку №76 за результатами перевірки списків, поданих відповідно до пункту 10 цього Порядку, щодо повноти їх заповнення, наявності обґрунтувань та погодження Міноборони (СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони) Мінекономіки приймає у строк не більш як п`ять робочих днів з дня отримання зазначених списків рішення про бронювання військовозобов`язаних.

Відповідно до п.12 цього Порядку, з метою оформлення військовозобов`язаним відстрочки Мінекономіки надсилає рішення про бронювання військовозобов`язаних органам державної влади, іншим державним органам, якими подано списки, а також Міноборони (СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органу Міноборони).

Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) у триденний строк доводить зазначене рішення до відома відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу Центрального управління та/або регіональних органів СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідного підрозділу розвідувального органу Міноборони).

Орган державної влади, інший державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа та організація видають військовозобов`язаному витяг із зазначеного рішення за формою згідно з додатком 3.

Витяг, засвідчений підписом керівника та скріплений печаткою (у разі її наявності) відповідного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.

Витяг видається військовозобов`язаному під розпис у відомості видачі бланків спеціального військового обліку, складеній за формою згідно з додатком 4.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації у п`ятиденний строк з дня видачі витягу військовозобов`язаному надсилають територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідному підрозділу Центрального управління та/або регіональному органу СБУ, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідному підрозділу розвідувального органу Міноборони), повідомлення про бронювання військовозобов`язаного за формою згідно з додатком 5 для зарахування його на спеціальний військовий облік.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідний підрозділ Центрального управління та/або регіональний орган СБУ, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки, відповідний підрозділ розвідувального органу Міноборони), на підставі рішення про бронювання військовозобов`язаних зараховує у строк не більш як п`ять робочих днів з дня його отримання такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Крім того, згідно Порядку №76 (в редакції чинні станом на 28.12.2024) установлено, що строки дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, наданих військовозобов`язаним відповідними рішеннями Міністерства економіки згідно з цією Постановою, або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, які не закінчилися станом на 19 грудня 2024 р., продовжуються автоматично на один місяць, але не довше ніж до 28 лютого 2025 року згідно з Постановою КМ № 1489 від 24.12.2024.

Відповідно до п.8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23 лютого 2022 р. № 154, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів із взяття громадян України на військовий облік призовників, направлення громадян України для проходження базової військової служби, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, взаємодіють з місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування з питань військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час (п.9 Положення).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії витягу з наказу Мінекономіки №26310 від 21.11.2024 військовозобов`язаному ОСОБА_1 , який працює в Комунальному підприємстві виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 29.01.2025.

Згідно наявної в матеріалах справи копії листа КП "Київтеплоенерго" від 25.11.2024 №1/2-206380, підприємство направило до ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомлення про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 за формою згідно з додатком 5 для зарахування його на спеціальний військовий облік.

Позивач в позові стверджує про те, що він 06.01.2025 був зупинений представником ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою перевірки документів. На вимогу представника ТЦК та СП позивач пред`явив військово-обліковий документ та витяг з наказу Мінекономіки про бронювання. Однак, представник ТЦК та СП не прийняв до уваги пред`явлені документи та повідомив, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) відсутня інформація про бронювання позивача. Після чого, був затриманий та відвезений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в подальшому, йому були оформлені документи з метою направлення на військову службу.

В той же час, ІНФОРМАЦІЯ_6 жодним чином не доведено суду того, що на момент мобілізації позивач не був заброньований у встановленому порядку та підлягав призову.

Так, до матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_6 , з урахуванням чинного законодавства, не надано відповідних доказів правомірності мобілізації позивача, який був заброньованим.

При цьому, суд вважає безпідставним та не бере до уваги посилання у відзиві на позовну заяву Військовою частиною НОМЕР_2 щодо відсутності у позивача права на відстрочку від призову по мобілізації, оскільки перевірка цих обставин не входить до повноважень військової частини, а також не підтверджується жодними доказами.

За наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про протиправність дій ІНФОРМАЦІЯ_2 , які полягають у призові ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації за наявності бронювання. При цьому суд зазначає, що такі дії знайшли своє відображення в наказі ІНФОРМАЦІЯ_2 (по адміністративно-господарській діяльності) від 07.01.2025 №18.

Відтак, слід визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_2 (по адміністративно-господарській діяльності) від 07.01.2025 №18 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним і скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.01.2025 року № 7 в частині призначення та зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу", початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Абзацом третім частини 7 статті 23 Закону України № 2232-ХІІ визначено, що для громадян України, які призвані на військову службу, встановлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні: зокрема, для військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, - до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

У контексті вказаного варто наголосити, що процедура призову на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №160/2592/23.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.4 Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністра оборони України 15.09.2022 № 280, облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів відповідних командувачів, командирів та начальників (далі - командир (начальник)) органів управління, військових частин, установ, у тому числі наказів по особовому складу, наказів по стройовій частині та інших документів з обліку особового складу.

Отже, враховуючи, що підставою для видання Військовою частиною НОМЕР_2 наказу від 07.01.2025 року № 7 в частині призначення та зарахування позивача до списків особового складу військової частини, був поіменний список начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач в цьому випадку діяв правомірно.

Таким чином, суд, враховуючи висновки Верховного Суду, відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_2 від 07.01.2025 №7 в частині, що стосується позивача.

За змістом положень частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_6 не надано доказів на доведення правомірності свого наказу в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , з огляду на наведене у сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, відповідно до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом відповідно до платіжної інструкції № 0.0..1 від 28.02.2025 сплачений судовий збір в розмірі 1937,92 грн., який підлягає відшкодуванню позивачу.

Вирішуючи питання про витрати на професійну правничу допомогу, судом враховано наступне.

Згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини 3 статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано ордер АІ №1819863 від 28.02.2025 на ім`я адвоката Жабровець Олександри Ігорівни, виданий Адвокатським об`єднанням "Кравець і партнери", свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Жабровець О.І., договір про надання правничої допомоги №102 від 10.02.2025, укладений з Адвокатським об`єднанням "Кравець і партнери", рахунок на оплату №92 від 12 лютого 2025 р. на суму 20000 грн., платіжну інструкцію №2.93773997.1 від 12.02.2025 на суму 20000 грн..

У позовній заяві зазначено, що витрати позивача на правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, орієнтовно складатимуть 35 600,00 грн., а саме:

- підготовка та подання позовної заяв. Вартість (грн.): 20 000 грн., витрачений час (год.): 6;

- підготовка та подання відповіді на відзив. Вартість (грн.): 7 000 грн., витрачений час (год.): 3 (орієнтовно)

- участь адвоката в судовому засіданні (орієнтовно 2 засідання). Вартість (грн.): 4300*2 (8 600). Витрачений час (год.): 3 (орієнтовно).

У п.4.1 договору №102 зазначено, що орієнтовна вартість послуг за надання правничої допомоги визначається в Додатку №1 до даного Договору, який є конфіденційним та може бути розголошений виключно за письмовою згодою Сторін, крім випадків його розголошення при поданні до суду заяви про відшкодування судових витрат. Остаточна вартість послуг , наданих Адвокатським об`єднанням, визначається в рахунку на оплату правничих послуг.

Оплата за цим договором здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту надання рахунку. Розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Адвокатського об`єднання (п.4.2, 4.3 договору).

З рахунку на оплату №92 від 12 лютого 2025 р. на суму 20000 грн. вбачається, що він виданий на підставі договору №102 від 10.02.2025 за надання послуг, а саме: позовна заява про визнання протиправними дій та зобов`язати вчинити дії.

Відповідно до платіжної інструкції №2.93773997.1 від 12.02.2025, позивачем здійснено оплату наданої допомоги у розмірі 20000 грн. на рахунок Адвокатського об`єднання "Кравець і партнери".

У постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 Верховний Суд зробив висновок про те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Так, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 00/9888/19-а Верховний Суд уже виклав висновок щодо застосування статей 134, 139 КАС України в контексті ролі суду під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що: Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.03.2025 у справі №320/39247/23.

Разом з тим, станом на дату ухвалення рішення відповідачами не подано до суду жодних заперечень та клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши та проаналізувавши зміст поданих позивачем документів на підтвердження обґрунтованості розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд дійшов висновку, що розмір таких витрат є документально підтвердженим у повному обсязі.

Зокрема, згідно зазначеного в позовній заяві розрахунку вартість підготовки та подання позовної заяви визначена в розмірі 20000 грн., що відповідає документальному підтвердженню оплати наданої послуги.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачі не обґрунтовували необхідність зменшення розміру відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а останнім подано належні докази на підтвердження розміру понесених на таку допомогу витрат, суд дійшов висновку про те, що на користь позивача підлягає відшкодуванню розмір судових витрат, що складається з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн. та 1937,92 грн. судового збору.

Суд вважає, що вказані витрати підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки саме вказаним органом допущено порушення прав позивача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради "Київтеплоенерго" (пл. Франка Івана,м. Київ,01054. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 (по адміністративно-господарській діяльності) від 07.01.2025 №18 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1937,92 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 20000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

01.07.25