Справа № 640/27840/20
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду

та про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог

30 червня 2025 року Справа №640/27840/20

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

09 листопада 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі відповідач, Київський виплатний центр), в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Київського виплатного центру щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2020 роки;

- зобов`язати Київський виплатний центр нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2015-2020 роки як особі учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, визначеному Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Окружного адміністративного суду міста Києва справа № 640/27840/20 передана на розгляд судді Арсірія Р.О.

10 листопада 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву.

На підставі Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», Закону України від 16 липня 2024 року № 3863-ІХ Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа № 640/27840/20 передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького окружного адміністративного суду адміністративна справа № 640/27840/20 (провадження № 200/3655/25) передана на розгляд судді Кравченко Т.О.

14 травня 2025 року суд постановив ухвалу про прийняття до провадження адміністративної справи; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.

14 травня 2025 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження в адміністративній справі, якою позовну заяву залишив без руху; встановив строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, які стосуються щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом суд виходив з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС установлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 380/5202/20 зазначив наступне:

«[…]

16. У Конституції України закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, яка є соціальною і правовою державою, в якій визнається і дію принцип верховенства права (ст. ст. 1, 3 та 8).

Основний Закон також встановлює, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. ст. 22 та 64).

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде уже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією України право особи на соціальний захист гарантується, в першу чергу, ст. 46, а право на судовий захист, зокрема, - ст. ст. 55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд, у випадку, визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови у розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи не задоволення таких вимог, а також періоду протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації прав громадян на соціальних захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

17. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017).

[…]».

Верховний Суд в постанові від 10 травня 2018 року у справі № 389/1042/17 навів такі висновки:

«[…]

23. Крім того, відповідно до положень ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

24. Отже, підлягають відхиленню посилання позивача на те, що фактично про рішення суб`єкта владних повноважень про відмову в проведенні перерахунку виплачених йому суми стало відомо 26 квітня 2017 року з листа відповідача, оскільки отримавши у квітні 2016 року разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у сумі 920 грн, позивач міг дізнатися про порушення своїх прав. Крім того, 30 вересня 2016 року встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а тому перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2016 року.

25. На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня 2016 року, позивач із даним позовом звернувся у травні 2017 року, тобто з пропуском встановленого строку звернення до суду, не довівши поважності причин пропуску цього строку.

26. Аналогічна позиція щодо пропуску строку звернення до суду з адміністративними позовом у справах цієї категорії висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 607/7919/17 (К/9901/1172/17) та від 07 березня 2018 року у справі № 664/51/17 (К/9901/30405/18).

[…]».

Верховний Суд в постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 420/9301/24 навів такі висновки:

«[…]

17. Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, ч. 1 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

18. Ч. 1 ст. 118 КАС України визначає, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

19. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

20. Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

21. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст. 123 КАС України, відповідно до ч. 3, якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі, і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

22. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

23. Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

24. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

25. Правовий статус ветеранів війни та створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон № 3551-XII.

26. 01 січня 1999 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 367-XIV, яким ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-XII доповнено частиною в такій редакції: «щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком».

27. Ст. 17-1 Закону № 3551-XII встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст. ст. 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

28. Абз. 4 ст. 17-1 Закону №3551-XII визначено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

29. Із наведеного слідує, що разову грошову допомогу до 5 травня особа може отримати до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

30. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань» від 20.03.2023 № 2983-IX, який набрав чинності з 15.04.2023 (Закон № 2983-IX), ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-XII викладено у новій редакції наступного змісту:

«Щороку до Дня Незалежності України учасникам бойових дій виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

31. Ст. 17-1 Закону № 3551-XII виключено на підставі Закону № 2983-IX.

32. Відповідно до указаної норми не встановлені часові обмеження виплати щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій.

33. Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якої додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

34. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 646/6250/17, від 30.10.2018 у справі № 493/1867/17, від 22.01.2019 у справі № 201/9987/17 (2-а/201/304/2017).

35. Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивач звернувся до суду з позовом 25.03.2024 та просив визнати протиправними дії відповідача з виплати, передбачених ч. 5 ст. 12 Закону № 3551 щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня за 2022 рік та разової грошової виплати учасникам бойових дій до Дня Незалежності України за 2023 рік, відповідно в розмірах кожної з цих допомог менше за п`ять мінімальних пенсій за віком, внаслідок чого недоплачено 17 644, 00 грн.

36. Колегія суддів наголошує, що спірна виплата є регулярною та виплачується один раз на рік.

37. При цьому, разову грошову допомогу до 5 травня особа може отримати до 30 вересня відповідного року, тому про порушення своїх прав в цій частині позивач повинен був дізнатись до 30 вересня 2022 року, не отримавши її.

38. Водночас, Верховний Суд у постанові від 22.07.2021 у справі № 420/718/21 дійшов наступного висновку: «…з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів».

39. Отже, у разі, коли позивач вважає, що допомога до 5 травня за 2022 рік та виплата до Дня Незалежності України за 2023 рік виплачена йому не у повному обсязі, перебіг строку на оскарження таких дій (бездіяльності) розпочинається від дати отримання такої допомоги.

40. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 08.11.2023 у справі № 240/9669/23 та від 24.01.2024 у справі № 240/11101/23.

41. Так, на третьому аркуші позовної заяви позивач вказує, що в червні 2022 року та в серпні 2023 року позивачу було виплачено передбачену ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-XII разову грошову допомогу до 5 травня та до Дня Незалежності України відповідно у розмірах згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 07.05.2022 № 540 «Деякі питання виплати у 2022 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - Постанова № 540) та від 21.07.2023 № 754 «Деякі питання соціального захисту ветеранів війни та жертв нацистських переслідувань» (далі Постанова № 754), а саме: - в червні 2022 року - 1 491,00 грн; - в серпні 2023 року - 1 000,00 грн.

42. Відтак, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відлік строку звернення до суду почався відповідно з червня 2022 року та з серпня 2023 року.

43. Таким чином, враховуючи шестимісячний строк звернення до суду, позивач міг звернутись до суду з цим позовом до грудня 2022 року (в частині вимог, що стосуються допомоги до 5 травня) та до лютого 2024 року (в частині вимог, що стосуються виплати до Дня Незалежності України), тоді як позов у цій справи подано 25.03.2024.

[…]».

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач оспорює дії (бездіяльність) відповідача щодо ненарахування та невиплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2020 роки у розмірі, передбаченому ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551) в редакції Закону України від 25 грудня 1998 року № 367-ХІV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд зазначає, що спірна виплата є регулярною та виплачується один раз на рік, тому про порушення своїх прав позивач міг дізнатись в 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роках при отриманні щорічної допомоги до 5 травня за відповідний рік, а перебіг строку звернення до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня 2015 року (щодо допомоги за 2015 рік), з 30 вересня 2016 року (щодо допомоги за 2016 рік), з 30 вересня 2017 року (щодо допомоги за 2017 рік), з 30 вересня 2018 року (щодо допомоги за 2018 рік), з 30 вересня 2019 року (щодо допомоги за 2019 рік) та з 30 вересня 2020 року (щодо допомоги за 2020 рік).

На спірні правовідносини поширюється шестимісячний строк для звернення до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 120 КАС строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку. Якщо закінчення строку, що визначається місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Згідно з ч. 6 ст. 120 КАС якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Відтак, перебіг строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо щорічної разової допомоги до 5 травня за 2015 рік розпочався 01 жовтня 2015 року і сплинув 01 квітня 2015 року, за 2016 рік розпочався 01 жовтня 2016 року і сплинув 03 квітня 2017 року (останній день строку 01 квітня 2017 року припадав на суботу, неробочий день), за 2017 рік розпочався 01 жовтня 2017 року і сплинув 02 квітня 2018 року (останній день строку 01 квітня 2018 року припадав на неділю, неробочий день), за 2018 рік розпочався 01 жовтня 2018 року і сплинув 01 квітня 2019 року, за 2019 рік розпочався 01 жовтня 2019 року і сплинув 01 квітня 2020 року, за 2020 рік розпочався 01 жовтня 2020 року і спливав 01 квітня 2021 року.

Позивач звернувся до суду з цим позовом в листопаді 2020 року, тобто з пропуском строку, визначеного абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС, в частині позовних вимог, які стосуються щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки.

Такий підхід до обчислення строків звернення до суду узгоджується з висновками Верховного Суду, які були актуальними як на час виникнення спірних правовідносин, так і на час звернення позивача до суду з цим позовом.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені ст. 123 КАС.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС).

Ч. 3 ст. 123 КАС передбачено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

В порушення вимог ч. 1 ст. 123 та ч. 6 ст. 161 КАС при зверненні до суду з цим позовом позивач не додав до позову заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог, які стосуються перерахунку разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки, та не надав докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків (ч. 14 ст. 171 КАС).

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду, що передбачено ч. 15 ст. 171 КАС.

З огляду на те, що факт подання ОСОБА_1 позовної заяви без додержання вимог ч. 1 ст. 123 та ч. 6 ст. 161 КАС встановлений судом після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про наявність передбачених ч. 3 ст. 123 та ч. 13 ст. 171 КАС підстав для залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, які стосуються разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки.

З огляду на викладене 14 травня 2025 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження в адміністративній справі; встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог, які стосуються разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки.

Позивач надав заяву про поновлення строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач вказує на те, що з 1996 року безперервно проходив військову службу в Національній гвардії України та у зв`язку з повною зайнятістю не мав можливості своєчасно звернутися до відповідних органів для отримання роз`яснень щодо порядку нарахування соціальної виплати, а також на те, що лише у 2020 році дізнався про неповне нарахування йому разової грошової допомоги до 5 травня.

На підтвердження факту проходження військової служби позивач надав посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Військовою частиною НОМЕР_2 05 січня 2015 року, а також посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , видане Головним управлінням Національної гвардії України 14 січня 2015 року.

Розглядаючи заяву про поновлення строку звернення до суду, суд виходить з такого.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До таких обставин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Ст. 44 КАС передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. п. 6, 7 ч. 5 цієї статті).

Наведеними положеннями КАС чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позовної заяви.

Згідно з ч. 5 ст. 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Процесуальний закон вимагає від учасника справи, який пропустив визначений законом процесуальний строк для вчинення певної процесуальної дії, подання заяви про поновлення такого строку та подання доказів поважності причин його пропуску.

При цьому суд не наділений повноваженням замість позивача визначати причини пропуску строку звернення до суду і, самостійно визначивши такі причини, надавати оцінку їх поважності.

Суд зауважує, що ні в позовній заяві, ні в заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено жодної причини, яка унеможливила або істотно ускладнила своєчасне звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки.

Сам по собі факт проходження позивачем військової служби в 2015-2019 роках та виконання ним своїх посадових обов`язків не є обставиною, що унеможливлювала або істотно ускладнювала своєчасне звернення до суду.

При цьому позивач не уточнює, яким чином перебування на військовій службі вплинуло на його можливість своєчасно реалізувати своє право на звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки, (зокрема, позивач не конкретизував характер виконуваних ним посадових обов`язків, не зазначив місце їх виконання, не повідомив про наявність чи відсутність доступу до тих чи інших засобів зв`язку, про можливість чи неможливість звернутися за правничою допомогою в цей період тощо).

Висновок суду про те, що сам по собі факт проходження військової служби не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, опосередковано підтверджується нормами п. 17 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 122 КАС.

Так, згідно з ч. 5 ст. 122 КАС для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Військова служба є різновидом публічної служби.

Приймаючи таку норму (ч. 5 ст. 122 КАС), законодавець вочевидь виходив з того, що особи, які перебувають на публічній службі, в тому числі військовослужбовці, мають об`єктивну можливість звернутися до суду навіть в межах місячного строку з дня, коли дізналися або повинні були дізнатися про порушення своїх прав.

Також суд бере до уваги, що спірні правовідносини виникли, а строк звернення до суду розпочав свій перебіг та сплинув до 24 лютого 2022 року, тобто до початку повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України та введення в Україні воєнного стану.

Суд враховує, що збройна агресія російської федерації проти України розпочалася ще в 2014 році.

Разом з цим суд зауважує, що позивач не надав доказів, які б свідчили, що пропуск строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки є наслідком безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції/операції Об`єднаних сил, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції/операції Об`єднаних сил.

Суд критично оцінює твердження позивача про те, що про порушення своїх прав він дізнався лише в 2020 році.

Дійсно, 22 жовтня 2020 року позивач звернувся до Київського виплатного центру з інформаційним запитом, на який отримав відповідь листом від 28 жовтня 2020 року № 14/07-Л-1905-011.

Однак дата отримання позивачем відповіді відповідача на інформаційний запит не змінює моменту, коли позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав внаслідок нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки в меншому розмірі, ніж встановлено законом, та, як наслідок, не випливає на початок перебігу строку звернення до суду, а лише свідчить про те, коли позивач почав вживати заходи, спрямовані на захист його права.

Вимоги процесуального закону є сталими, чіткими і зрозумілими, в тому числі в частині строку звернення до суду та наслідків його пропуску.

Однак всупереч приписам ч. 1 ст. 123, ч. 6 ст. 161 КАС ні в позовній заяві, ні в заяві про поновлення строку звернення до суду позивач не навів об`єктивних причин, які унеможливили або істотно ускладнили своєчасне звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки, і які б могли бути визнані судом поважними, а також не надав докази на їх підтвердження.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду слід відмовити, а позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Київського виплатного центру щодо ненарахування та невиплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки та про зобов`язання Київського виплатного центру нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за 2015-2019 роки як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум належить залишити без розгляду на підставі ч. 3 ст. 123 та ч. 15 ст. 171 КАС.

Позовні вимоги щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік заявлені в межах строку звернення до суду, а тому підлягають розгляду та вирішенню по суті. Правові підстави для залишення позову без розгляду в цій частині позовних вимог відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ч. ч. 1, 2, 3 ст. 123, ч. 6 ст. 161, ч. ч. 13-15 ст. 171, ст. ст. 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в частині позовних про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2019 роки та про зобов`язання нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за 2015-2019 роки як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум залишити без розгляду.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

4. Повне судове рішення складено і підписано суддею 30 червня 2025 року.

Суддя Т.О. Кравченко