Справа № 157/727/25
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/727/25
Провадження №2-а/157/89/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позов шляхом подання через електронний кабінет позовної заяви, що підписана електронним цифровим підписом його представником адвокатом Солдаткіним О.С., повноваження якого підтверджуються ордером серії АІ № 1881035 від 25 квітня 2025 року, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, поновити його, скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 від 10 січня 2025 року серії № 922 про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та закрити провадження у справі, а також стягнути з відповідача на його користь 605 грн 60 коп судового збору. В обґрунтування вимог представник позивача зазначає, що згідно зі змістом оскаржуваної постанови військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи в належний спосіб оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3 грудня 2024 року не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період та проходження медичного огляду. В подальшому ОСОБА_1 , неприбувши 3 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше трьох діб від визначених у повістці № 1308684 дати і часу прибуття, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб та надалі, станом на 10.12.2024, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк, що не перевищує сім календарних днів. Таким чином, ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час дії особливого періоду. Однак, обставини, викладені у зазначеній постанові, є надуманими та недостовірними, оскільки позивач не отримував жодного виклику чи повістки, відповідно до яких він був би зобов`язаний з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 03.12.2024. Водночас в оскаржуваній постанові відповідачем не конкретизовано, які саме обов`язки було порушено позивачем. Абзац 1 ч. 1 ст. ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», на який посилається відповідач в оскаржуваній постанові, передбачає дослівно, що «громадяни зобов`язані:», а абз. 12 ч. 3 ст. ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» «мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (мається на увазі, які дані зазначаються у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки)». Також позивач не був повідомлений про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, жодних повідомлень із цього приводу не отримував. Даний факт підтверджується, зокрема, змістом самої оскаржуваної постанови, в якій не зазначено номера рекомендованого листа, яким позивача було б викликано на розгляд справи. Таким чином, розгляд справи було проведено за відсутності позивача, що позбавило останнього можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КпАП України. Крім того, накладаючи на позивача адміністративне стягнення, відповідачем не дотримано вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу, а призначено штраф у грошовій сумі без визначення кількості неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що суперечить нормам чинного КпАП України. За таких обставин, позивач вважає, що оскаржувана постанова є безпідставною та винесеною з грубим порушенням чинного законодавства, тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. Також вказав, що зазначені відповідачем абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» не передбачають жодних обов`язків. Позивач вважає, що відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України оскаржувана постанова прийнята відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано; упереджено; недобросовісно; нерозсудливо; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямована ця дія (рішення); без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення. Зокрема, в даному випадку розгляд справи про адміністративне правопорушення в розумінні ст. 279 КпАП України не відбувся. Відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності, а відтак постанова про притягнення до відповідальності підлягає скасуванню. Щодо строку на подання цього позову, то оскаржувана постанова датована 10.01.2025. Водночас, позивач дізнався про наявність оскаржуваної постанови лише 22.04.2025, отримавши постанову Любешівського відділу державної виконавчої служби у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження № 77711477 від 04.04.2025, що підтверджується копією конверта, а також роздруківкою з вебсайту Укрпошти інформаційної довідки про статус поштового відправлення №657, та ознайомившись із оскаржуваною постановою в автоматизованій системі виконавчого провадження за допомогою ідентифікатору доступу. За таких обставин, причини пропуску позивачем строку звернення до суду є об`єктивними та поважними, а тому відповідний строк підлягає поновленню.

Ухвалою судді від 02 травня 2025 року визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з позовом, поновлено такий строк, позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача головний спеціаліст командування ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 просить у позові відмовити повністю та в обґрунтування заперечення зазначає, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 з 22 жовтня 2004 року перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_1 . З дотриманням затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок), 20 листопада 2024 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі по тексту Реєстру), ОСОБА_1 було сформовано повістку №1308684 та надіслано за адресою його зареєстрованого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , оскільки останній не повідомив ТЦК та СП іншої адреси проживання. Згідно з повісткою №1308684 позивач мав 03 грудня 2024 року о 14 год 00 хв з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для уточнення даних. Як вбачається з конверта Укрпошти, номер рекомендованого повідомлення 06 102 0889 54 70, та довідки про причини повернення/досилання 05 грудня 2024 року конверт із повісткою було повернуто до відправника у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Згідно з п. 41 Порядку, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є, в тому числі, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила ТЦК та СП іншої адреси місця проживання. Частина друга статті 82 - Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника. Враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18 січня 2023 року в справі №752/24739/19 та постанові від 20 березня 2019 року в справі №222/1402/16, презумпцію добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків, при отриманні конверта з відміткою про неможливість його вручення адресату, у ІНФОРМАЦІЯ_2 не було причин сумніватись у неналежному виконанні своїх обов`язків працівником пошти та умисному не врученні військовозобов`язаному ОСОБА_1 роздрукованої повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та пункту 23 Порядку, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій, визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка). У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Однак, до ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом трьох діб від визначених у повістці №1308684 дати та часу не надійшло жодних документів, що підтверджували б унеможливлення прибуття громадянина ОСОБА_1 до вказаного вище ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому позивач в даній адміністративній справі не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, що не перевищує сім календарних днів від дати та часу, визначених у повістці №1308684. Беручи до уваги матеріали, що наявні в другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 , у т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 були об`єктивні підстави для притягнення військовозобов`язаного ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, про що і було повідомлено в письмовому вигляді позивача шляхом надсилання повідомлення №4394 від 24 грудня 2025 року за зареєстрованим місцем проживання. Враховуючи вказане вище, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_4 у двох екземплярах було складено постанову ВН №922, один з яких направлено рекомендованим повідомленням позивачу ОСОБА_1 за його зареєстрованим місцем проживання. Рекомендовані листи з повісткою №1308684, повідомленням №4394 та другим примірником постанови №922 направлялись за однією і тією ж адресою, а саме: АДРЕСА_1 , яку сам позивач вказує в позовній заяві як адресу фактичного місця проживання. Складається враження про цілеспрямоване ігнорування ОСОБА_1 виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки останній не користується правом на відстрочку, не є броньованим та не відноситься до категорії військовозобов`язаних, що підлягають виключенню з військового обліку, а отже однозначно, маючи можливість об`єктивно мислити, усвідомлює, що підлягає призову на військову службу до лав ЗСУ. ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, а саме після набрання чинності Законом №3633-IX від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» 18 травня 2024 року, під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року №2105-IX, не уточнив свої облікові дані з 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Так, згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі по тексту - Закон №3633-IX) установлено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року №2105-IX громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Таким чином, оскільки згідно з наявними в районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки відомостями було встановлено факт порушення військовозобов`язаним ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, тому постанова ВН №922 від 10 січня 2025 року винесена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП з накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн є правомірною та не підлягає скасуванню.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 адвокат Солдаткін О.С. зазначає, що з долучених доказів до відзиву вбачається, що 20.11.2024 відповідачем була сформована повістка № 1308684, відповідно до якої позивач повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 03.12.2024 о 14:00 год для уточнення даних. Водночас, з долученого поштового конверта (відправлення №470) та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №470 чітко вбачається, що відповідач направив позивачу вказану повістку 19.11.2024. Враховуючи, що час є лінійною величиною, відповідач не міг направити вказану повістку 19.11.2024, оскільки на цей момент вона ще не існувала в природі (була сформована лише 20.11.2024). Крім того, опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 470 не містить підпису працівника поштового зв`язку і відбитку календарного штемпеля, передбачених формою 107 (відкрите джерело: https://www.ukrposhta.ua/ua/zrazky-oformlennia-blankiv-ta-typovi-dokumenty). Таким чином, надані відповідачем докази є вкрай суперечливими, що ставить під сумнів їхню достовірність та викликає обґрунтовані сумніви щодо факту направлення повістки від 20.11.2024 № 1308684 поштовим відправленням № 470.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Солдаткін О.С. подав до суду заяву, з якої вбачається, що він просить справу розглянути у його та позивача відсутності.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 Шептур Т.В. у судове засідання не з`явилася, зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що вона просить справу розглянути у відсутності представника відповідача.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 серії ВН № 922 від 10 січня 2025 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

У цій постанові зазначається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи в належний спосіб оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 3 грудня 2024 року не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період та проходження медичного огляду, в подальшому ОСОБА_1 неприбувши 3 грудня 2024 року до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не пізніше трьох діб від визначеного у повістці № 1308684 дати та часу прибуття, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки в будь-який інший спосіб та надалі, станом на 10.12.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує сім календарних днів, чим порушив вимоги абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час дії особливого періоду.

Частиною 1 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 251 КпАП України встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 3 ст. 73 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: 1) день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; 2) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Із копії конверту та довідки про причини повернення/досилання вбачається, що поштове відправлення № 06 102 0889 57 70 повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, а саме адресою у с. Раків Ліс. На довідці про причини повернення/досилання (ф. 20) наявний відбиток «Укрпошта» з датою 05.12.2024, проте відсутнє прізвище працівника поштового зв`язку, зазначення якого передбачено згідно з формою цієї довідки.

Із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що повістка подана для відправлення 19.11.2024.

У той же час, як правильно зазначає у відповіді на відзив представник позивача, згідно з матеріалами справи повістка була сформована 20.11.2024, а тому не могла бути належним чином оформленою надіслана позивачу 19.11.2024, тобто у переддень, що передував її створенню.

Згідно з п. 6.8. Порядку пересилання відправлень «Укрпошта Документи», що затверджений наказом АТ «Укрпошта» від 19.08.2021 № 135 (зі змінами) (розміщеному на офіційному вебсайті Укрпошта https://www.ukrposhta.ua/doc/dokumenty/Poriadok_ peresylannia_vidpravlen_Ukrposhta_Dokumenty_24032025.pdf) при прийманні відправлень Документи з описом вкладення відправник заповнює бланк опису у двох примірниках; працівник ОПЗ перевіряє відповідність вкладення опису, розписується на обох його примірниках і проставляє відбиток календарного поштового штемпеля. Один примірник опису вкладається до відправлення Документи, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник ОПЗ повинен зазначити номер відправлення Документи. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до відправлення Документи, вартість вкладення (предметів) може не зазначатися.

З огляду на зазначені положення законодавства наданий відповідачем опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 470 (Форма 107П), як обґрунтовано зазначає представник позивача, не відповідає вимогам щодо його заповнення, оскільки цей опис не містить підпису працівника ОПЗ та відбитку календарного поштового штемпеля.

Такі обставини також ставлять під сумнів надіслання позивачу 19.11.2024 належним чином оформленої повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ці сумніви відповідачем не спростовані жодними доказами.

Згідно зі ст. 286 КпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За змістом ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КпАП України, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правничу допомогу.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що справу було розглянуто у відсутності позивача. В той же час, доказів про сповіщення позивача про час, дату та місце розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення відповідач суду не надав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що посилання представника позивача про порушення відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності також є обгрунтованими.

Позивач у позовній заяві заперечив про його обізнаність щодо наявності адресованого йому поштового відправлення.

Зазначені заперечення позивача не спростовані відповідачем, останнім доказів обізнаності позивача щодо наявності поштового відправлення не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене у сукупності, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволені повністю, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 922 від 10 січня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Дата складення повного судового рішення 26 червня 2025 року.

Головуючий:О.В. Антонюк