Справа № 640/10469/22
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року Справа№640/10469/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Крилової М.М. розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у місті Києві.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 перебував на службі Головному управлінні Національної поліції у м. Києві на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дарницького управління поліції в званні старшого лейтенанта.

18.03.2022 р. позивач за розпорядженням старшого інспектора ВКЗ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві пройшов медогляд у медичній військово-лікарській комісії ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» та отримав Свідоцтво про хворобу № 14/а/зв, яким його визнано непридатним до служби в поліції.

У зв`язку із зазначеним позивач 26.03.2022 року подав рапорт про звільнення згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію» за рішенням медично військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» про непридатність до служби в поліції.

Натомість на підставі Наказу від 12.05.2022 року відповідачем проведено службове розслідування за фактом самоусунення позивача від проходження служби, на підставі Наказу від 21.06.2022 р. № 472 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію, самоусуненні від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в Україні.

В подальшому Наказом від 27.06.2022 р. № 977 о/с звільнено з посади на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

В обґрунтування позовних вимог позивач зауважує, що його не ознайомлено з Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києва від 21.06.2022 р. № 472, а тому прийняття будь-яких наказів які ґрунтуються на Наказі №472 є незаконними та безпідставними.

Також, спираючись на п. 15 Розд. 9 Положення № 285, позивач наголошує, що жодних правових підстав не примати рапорт від 26.03.2025 року не існує.

На підставі наведених обставин позивач вважає свої права порушеними та просить суд:

визнати протиправним та скасувати Наказ від 21 червня 2022 року № 472 про притягнення до дисциплінарної відповідальності;

визнати протиправним та скасувати Наказ від 27 червня 2022 року № 977 о/с про звільнення:

зобов`язати Головне управління Національної поліції у місті Києві розглянути рапорт від 26.03.2022 року ОСОБА_1 про звільнення згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію» за рішенням медично військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» про непридатність до служби в поліції, відповідно до Свідоцтва про хворобу № 14/а/зв від 18.03.2022 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2022 року (суддя Клименчук Н.М.) відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

На виконання вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX та Порядку №399 на підставі Акту приймання-передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва від 15.01.2025, згідно супровідного листа КОАС від 15.01.2025 №01-19/474/25 до Донецького окружного адміністративного суду передано 4132 судові справи, у тому числі адміністративну справу № 640/10469/22.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 640/10469/22 передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Криловій М.М.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.04.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 640/10469/22. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано додаткові докази.

21.04.2025 року надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що ГУНП у м. Києві заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі та вважає їх необґрунтованими з огляду на нижчезазначене.

ГУНП у м. Києві зазначає, що висновком службового розслідування від 09.06.2022 у повній мірі задокументовано неналежне виконання позивачем Закону України «Про національну поліцію».

Склад дисциплінарного проступку полягав у тому, що з 25.02.2022 маючи обов`язком нести службу за місцем дислокації підрозділу в умовах воєнного стану, позивач був відсутній на службі без поважних причин, тому його дії (бездіяльність) кваліфіковано як свідоме самоусунення від виконання посадових обов`язків та порушення пунктів 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону України «Про національну поліцію», що і стало підставою для притягнення його до дисциплінарного стягнення та застосування стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

22.04.2025 року відповідачем надано до суду клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, які витребувано судом ухвалою від 08.04.2025 року.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебував на службі Головному управлінні Національної поліції у м. Києві на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини відділу моніторингу Дарницького управління поліції в званні старшого лейтенанта.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 затвердженого Законом №2102-IX від 24.02.2022, із 05 години 30 хвилин на усій території України введено воєнний стан строком на 30 діб. Відповідно до Указу від 24.02.2022 № 64/2022 Міністерство внутрішніх справ України, зокрема, в особі Національної поліції України зобов`язано запровадити та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

У зв`язку із введеним воєнним станом головою Національної поліції України прийнято наказ від 10.03.2022 № 190 "Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану".

Наказом від 10.03.2022 № 190 з метою забезпечення ефективного виконання службових обов`язків поліцейських, які тимчасово перебувають поза місцем несення служби та не мають можливості повернутися до нього зобов`язано:

1. Поліцейських, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, що виконують службові завдання, протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме:

поліцейських, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення);

поліцейських, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини) яких є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяними до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби, поліцейських, які мають статус одинокої матері (батька) (пункт 1 наказу).

Згідно вимог пункту 3 наказу поліцейські, які не підпадають під перелік осіб, визначених пунктом 1 цього наказу, зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.

Як не заперечується сторонами, з 25.02.2022 року позивач був відсутній за місцем несення служби.

Згідно змісту листа відповідача від 31.05.2022 року № 1174/125/26/01-2022, Наказом від 10.03.2022 № 384о/с позивача звільнено зі служби в поліції згідно з п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 10.03.2022 року.

Відповідно Свідоцтва про хворобу від 18.03.2022 року № 14/а/зв, виданого Медичною/військово-лікарською/комісією ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» ОСОБА_1 непридатний до служби в поліції.

26.03.2022 року зазначене свідоцтво про хворобу від 18.03.2022 року № 14/а/зв та рапорт про звільнення зі служби згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію» за рішенням медично військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» було направлено відповідачу та отримано ним 29.04.2022 року про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції.

11.05.2022 року до управління головної інспекції ГУНП у м. Києві надійшла доповідна записка начальника Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві полковника поліції Олега Гудими про те, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1 самоусунувся від захисту українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії в Україні правового режиму воєнного стану.

З метою перевірки наведеної інформації та встановлення усіх обставин справи, відповідно до статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом ГУНП у м. Києві від 12.05.2022 № 531 «Про призначення та проведення службового розслідування» за наведеним фактом призначено службове розслідування, затверджено склад дисциплінарної комісії, якій доручено провести службове розслідування в установленому порядку.

Поряд з цим Наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві від 12.05.2022 року Наказ від 10.03.2022 № 384о/с про звільнення позивача зі служби в поліції згідно з п.6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 10.03.2022 року скасовано.

Листом ГУНП у м. Києві від 16.05.2022 № 2154/125/05/67-2022 ОСОБА_1 , який направлений на адресу його проживання: АДРЕСА_1 повідомлено, що відповідно до наказу ГУНП у м. Києві від 12.05.2022 № 531 розпочато службове розслідування за фактом можливого самоусунення від захисту Українського народу, охорони прав і свобод людини, честі держави в період дії правового режиму воєнного стану в України, а також ОСОБА_1 було запрошено для надання дисциплінарній комісії пояснення за фактом можливого порушення службової дисципліни.

Даний лист також було направлено ОСОБА_1 за допомогою месенджера WhatsApp, що підтверджується скріншотом переписки.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 з 25.02.2022 по 10.03.2022 був відсутній на службі, що підтверджується актами від 09.06.2022 № 5869/125/48/01-2022, № 5870/125/48/01-2022, № 5871/125/48/01-2022, № 5872/125/48/01-2022, № 5873/125/48/01-2022, № 5874/125/48/01-2022, № 5875/125/48/01-2022, № 5876/125/48/01-2022, № 5877/125/48/01-2022, № 5878/125/48/01-2022, № 5879/125/48/01-2022, № 5880/125/48/01-2022, № 5881/125/48/01-2022, № 5882/125/48/01-2022.

Під час проведення службового розслідування опитано ОСОБА_1 , який пояснив, що 24.02.2022 був на службі, а з 25.02.2022 не виходив на службу, оскільки у нього був мав намір отримати свідоцтво про хворобу та звільнитися зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

Після чого 25.02.2022 та 28.02.2022 ОСОБА_1 прибував до ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» для отримання свідоцтва про хворобу, однак, згідно пояснень ОСОБА_1 , медичний заклад не працював. 18.03.2022 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про хворобу, яке разом з рапортом про звільнення від 26.03.2022 направив до ГУНП у м. Києві.

Згодом, комісією складено Висновок службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни окремими поліцейськими Головного управління від 09.06.2022 (затверджений 09.06.2022), яким запропоновано застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 21.06.2022 № 472 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських головного управління" за порушення вимог пунктів 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону України "Про національну поліцію" до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (п. 26 Наказу №472).

Відповідно Листа ознайомлення, ОСОБА_1 з Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 21.06.2022 № 472 ознайомлений, про що свідчить відповідний підпис.

Наказом Головного управління Національної поліції у м.Києві від 27.06.2022 № 977 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію".

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).

Статтею 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно зі статті 12 Закону № 580-VIII поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Стаття 18 Закону № 580-VІІІ встановлює основні обов`язки поліцейського.

Відповідно по пунктів 1, 2 та 6 частини першої цієї статті, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Отже, поліцейський, у тому числі, зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

За вимогами статті 64 Закону №580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відтак суд звертає увагу на те, що позивач, як поліцейський, який склав Присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, на виконання Закону № 580-VIII та Дисциплінарного статуту, мав вживати всіх можливих заходів з метою виконання повноважень необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

При цьому, як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення Європейського Суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Звежинський проти Польщі» (заява № 34049/96), від 19.04.2007 у справі «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії» (заява № 63235/00)).

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває на момент перегляду даної адміністративної справи.

У зв`язку з чим, Міністерство внутрішніх справ України, зокрема, в особі Національної поліції України, яка є структурним підрозділом зобов`язано запровадити та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно частини першої статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості (пункт 24).

Виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом (частина перша статті 24 Закон №580-VIII).

Частиною другою статті 24 Закону №580-VIII визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Особа, яка заступає на службу до органів поліції, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема, в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліціанта, якими він не може нехтувати за жодних обставин.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі № 420/10847/22, від 13.03.2025 у справі №620/10864/23.

Порушення окреслених обов`язків стало підставою для застосування та виконання щодо позивача дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут).

Цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог (абз. 1-2 преамбули Дисциплінарного статуту).

Частиною першою ст.1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно із ч.1 ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Вчинення поліцейським дисциплінарного проступку є підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Згідно з частиною першою, другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Частиною 1 ст.14 Дисциплінарного статуту передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (частини 3-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (надалі - Порядок проведення службових розслідувань).

Згідно із п.1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п.п. 7, 8 Розділу V Порядку проведення службових розслідувань розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

З аналізу вищенаведених норм Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань слідує, що підставою для призначення службового розслідування є повідомлення поліцейських, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, а розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться або у формі письмового провадження, або у відкритому засіданні, при цьому рішення про проведення розгляду справи у відкритому засіданні приймається керівником, який призначив службове розслідування, про що повинно бути вказано у наказі про призначення службового розслідування.

Надавши оцінку порядку проведення службового розслідування, який здійснено в межах даної справи, суд вважає, що таке службове розслідування відносно ОСОБА_1 проведено в порядку, визначеному законодавством.

Згідно із ч.15 ст.15 Дисциплінарного статуту за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку

Даючи правову оцінку факту самоусунення від виконання службових обов`язків у період з 25.02.2022 по 10.03.2022, суд враховує те, що ОСОБА_1 не заперечується його відсутність на робочому місці у вказаний період, матеріали справи не містять доказів, які б вказували на поважність причин відсутності позивача на робочому місці з 25.02.2022 по 10.03.2022, Свідоцтво про хворобу від 18.03.2022 року № 14/а/зв також не містить відповідної інформації.

Відтак суд констатує, що самоусунення від виконання своїх посадових обов`язків проявилося у тому, що після оголошення на території України воєнного стану (24.02.2022) поліцейські не прибули до місць дислокації підрозділів у яких проходили службу, не озброїлись, чим самоусунулися від захисту українського народу та охорони прав і свобод людини і громадянина.

Даний висновок службового розслідування у частині, яка стосується позивача ґрунтувався на у тому та актах про його невихід на службу у період із 25.02.2022 по 10.03.2022.

У своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що був відсутній на робочому місці через намір оформити Свідоцтво про хворобу, проте ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» з 25.02.2022 року не працювало з відомих причин, а тому Свідоцтво про хворобу було оформлене за першою можливістю.

Аналізуючи вказані обставини суд вважає, що такі доводи позивача не спростовують висновків службового розслідування, оскільки вказана поведінка поліцейського суперечить інтересам служби, покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Поліцейському не надано повноважень самостійно, вільно та на власний розсуд залишати чи визначати місце несення служби, змінювати підрозділ у якому він цю службу проходить чи дистанціюватися на основі особистого бажання від виконання обов`язків за основним місцем роботи без відповідного рішення безпосереднього керівника.

При цьому суд враховує і те, що позивач не проінформував безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді, що становить порушення п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VІІІ.

Особливої уваги при оцінці поведінки позивача заслуговує те, що відповідно до Указу Президента України про введення воєнного стану на усій території України від 24.02.2022 № 64/2022, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 (момент введення воєнного стану), Міністерство внутрішніх справ України, зокрема, в особі Національної поліції України зобов`язано запровадити та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В умовах запровадженого на усій території України воєнного стану, вимоги щодо дотримання поліцейськими службової дисципліни набувають особливого значення адже як Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 так і Законом № 580-VIII на поліцейських покладено завдання участі відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану (п. 24 ч. 1 ст. 23, ст. 24, Закону № 580-VIII).

Разом з тим, у висновку службового розслідування від 09.06.2022 зазначено, що керівниками підрозділів та районних управлінь поліції Головного управління поліцейським, які безпідставно були відсутні на службі, було доведено вимоги наказу голови Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 "Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану".

Як було зазначено вище, згідно пункту 1 Наказу від 10.03.2022 № 190 поліцейських, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, що виконують службові завдання, зобов`язано протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме:

поліцейських, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення);

поліцейських, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини) яких є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяними до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби, поліцейських, які мають статус одинокої матері (батька).

У свою чергу поліцейських які не підпадають під дію пункту 1 зобов`язано невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби (п. 3 Наказу від 10.03.2022 № 190).

Отже, умовою за наявності якої поліцейський звільняється від обов`язку невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби та має право протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік є неможливість проїзду в регіон місця проходження служби у зв`язку з об`єктивними причинами такими як тимчасова окупація чи повне зупинення транспортного сполучення.

Відтак суд вважає, що висновком службового розслідування доведено факт відсутності позивача на службі (своєму робочому місці) у вказаний період без поважних причин, що вказує на вчинення позивачем дій, що суперечать інтересам служби, та свідчать про непрофесійне виконання обов`язків поліцейського. Цими діями позивач порушив обов`язки передбачені пунктами 1, 2, 6 частини 1 статті 18 Закону України "Про національну поліцію", що є достатньою підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Із висновку службового розслідування від 09.06.2022 встановлено, що вказаних норм комісія дотрималася, та врахувала при кваліфікації вчиненого позивачем дисциплінарного проступку усі обставини, що мали значення для визначення виду дисциплінарного стягнення.

Як наслідок комісією запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Згідно із ч.7 ст.19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбачений статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

При цьому суд зауважує, що ОСОБА_1 був ознайомлений з Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 21.06.2022 № 472, про що свідчить відповідний підпис.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту, одним із дисциплінарних стягнень які можуть застосовуватися до поліцейського є звільнення із служби в поліції.

При цьому вибір виду дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень органу, що має право приймати рішення за результатами розгляду дисциплінарного провадження (висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 20.11.2019 справа № 826/12649/16).

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу (ч.3 ст.22 Дисциплінарного статуту).

Таким чином, у відповідності до ч.3 ст.22 Дисциплінарного статуту наказом відповідача від 27.06.2022 № 977 о/с виконано застосоване до позивача дисциплінарне стягнення та звільнено його зі служби в поліції.

Щодо позиції ОСОБА_1 з приводу рапорту від 26.03.2022 року ОСОБА_1 про звільнення згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію» за рішенням медично військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» про непридатність до служби в поліції, відповідно до Свідоцтва про хворобу № 14/а/зв від 18.03.2022 року.

За змістом ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у випадках: 1) у звязку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у звязку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у звязку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України (ч. 5 ст. 59 Закону № 580-VIII).

Відповідно дост. 59 Закону № 580-VIII з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 року № 1235 затверджений Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі Порядок № 1235).

У Розділі ІІ Порядку № 1235 зазначено, що підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності: призначення на посади, переміщення по службі, тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою; присвоєння та позбавлення спеціальних звань поліції, пониження у спеціальному званні на один ступінь; закріплення спеціальних жетонів з індивідуальним номером; заохочення; зарахування у розпорядження; звільнення з посади; звільнення зі служби в поліції; відрядження поліцейських до державних (міждержавних) органів, установ, організацій та органів місцевого самоврядування із залишенням на службі в поліції; відсторонення від виконання службових обовязків (посади); надання відпусток відповідно до законодавства; зміни прізвища, імені та по батькові; обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейським надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки; установлення посадових окладів; установлення чи скасування додаткових видів грошового забезпечення, премії та інших доплат відповідно до вимог чинного законодавства України; направлення поліцейських для проходження служби у складі національного персоналу в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, а також їх повернення.

Згідно із п. 10 Розділу ІІІ Порядку № 1235 у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Крім того, зазначається інформація щодо необхідності виплати грошової компенсації за кількість діб невикористаних відпусток за фактично відпрацьований час у році звільнення або відрахування з грошового забезпечення коштів за кількість діб відпусток за час невідпрацьованої частини календарного року.

Організацію діяльності медичних (військово-лікарських) комісій МВС щодо проведення лікарської та військово-лікарської експертизи визначено Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 року № 285 (далі Положення № 285).

Відповідно до абз. 9 п. 5 Розділу І Положення № 285 постанови щодо ступеня придатності до служби колишніх поліцейських, колишніх військовослужбовців, осіб рядового й начальницького складу, причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень) приймаються ВЛК відповідно до цього Положення, законодавства чинного на момент звільнення зазначених осіб зі служби.

Згідно із п.п. 1-3 Розділу ІІ Положення № 285 лікарська та військово-лікарська експертиза проводиться штатними та позаштатними ВЛК. Штатними ВЛК є Центральна медична (військово-лікарська) комісія МВС, медична (військово-лікарська) комісія державної установи "Територіальне медичне об`єднання" МВС в областях, в місті Києві (далі - ВЛК ДУ ТМО). ВЛК ДУ ТМО функціонують на базі відповідних закладів охорони здоров`я МВС та в адміністративному порядку підпорядковуються відповідній ДУ ТМО.

До функцій штатних ВЛК належить, зокрема: 1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, контроль за її проведенням в підпорядкованих ВЛК, надання їм у разі необхідності методичної і практичної допомоги; 2) розгляд звернень, заяв і скарг кандидатів до служби у поліції, поліцейських, колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх військовослужбовців з питань лікарської і військово-лікарської експертизи; 3) перегляд власних постанов і постанов підпорядкованих ВЛК у порядку контролю, а також у разі оскарження їх керівництвом МВС, Національної поліції України, командуванням НГУ чи особами, що пройшли медичний огляд, та в інших необхідних випадках; 4) затвердження (незатвердження) чи скасування постанов підпорядкованих ВЛК (п. 16 Розділу ІІ Положення № 285).

Направлення на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи здійснюють відповідні підрозділи кадрового забезпечення Національної поліції України, командири частин НГУ (п. 1 Розділу ІІІ Положення № 285).

У направленні зазначаються мета і питання, які підлягають вирішенню ВЛК, у тому числі надається інформація щодо осіб, що звільняються зі служби, зазначаються вислуга років і мотиви звільнення, термін проходження служби в поліції; щодо колишніх осіб рядового й начальницького складу і колишніх поліцейських зазначається, коли і з якої причини зазначені особи були звільнені зі служби, та надаються відомості про проходження ними ВЛК у минулому (п. 2 Розділу ІІІ Положення № 285).

Згідно з п. 13 Розділу VI Положення № 285 колишні поліцейські або колишні особи рядового й начальницького складу можуть ініціювати питання щодо визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, травм (поранень). У такому випадку вони звертаються до підрозділу кадрового забезпечення за місцем колишньої служби для отримання направлення на проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи до ВЛК за місцем проживання. Перегляд раніше прийнятої постанови ВЛК проводиться за заявою колишнього поліцейського, колишньої особи рядового чи начальницького складу.

Особи, зазначені в пункті 13 цього розділу, надають до ВЛК медичну документацію, складену в період проходження служби, у випадку отримання травми (поранення) під час служби - надають відповідний Акт про нещасний випадок та документацію, складену за результатами надання первинної медичної допомоги з цього приводу (п. 14 Розділу VI Положення № 285).

За результатами лікарської та військово-лікарської експертизи ВЛК приймають постанови, які включають діагноз, встановлений особі за результатами проведеного обстеження, рішення щодо ступеня придатності чи про непридатність до служби та висновок про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) (п. 1 Розділу VIІ Положення № 285).

Визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузії, травми, каліцтва) у колишніх поліцейських, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, колишніх військовослужбовців покладено на штатні ВЛК. Такі постанови приймаються, якщо при медичному огляді в період проходження служби зазначеним особам був установлений відповідний діагноз. Звільнені зі служби поліцейські, яким постановою ВЛК встановлено причинний зв`язок захворювань відповідно до Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02. 2001 року № 85, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 165/5356, мають право на внесення змін до зазначених постанов згідно з цим Положенням (п. 18 Розділу VIІ Положення № 285).

Пунктом 11 Розділу ІХ Положення № 285 визначено, що свідоцтво про хворобу складається у випадках визнання поліцейських, військовослужбовців, здобувачів вищої освіти навчальних закладів МВС, адюнктів непридатними до служби. В усіх інших випадках постанова ВЛК оформлюється довідкою або постановою.

Свідоцтва про хворобу з постановою ВЛК щодо поліцейських та військовослужбовців, які визнані непридатними до подальшої служби, реалізуються невідкладно (п. 15 Розділу ІХ Положення № 285).

Таким чином, із наведених вище приписів Положення № 285 слідує, що проведення лікарської і військово-лікарської експертизи, тобто обстеження стану здоров`я поліцейських, здійснюється як за ініціативою самого поліцейського, так і за направленням підрозділу кадрового забезпечення з метою визначення придатності до служби за станом здоров`я як на час проходження служби, так і на час звільнення. У свою чергу колишній поліцейський може ініціювати питання щодо проведення військово-лікарської експертизи для визначення придатності до служби за станом здоров`я на час звільнення зі служби та причинного зв`язку їх захворювань, травм.

Суд наголошує, що правова оцінка правильності й обґрунтованості рішення про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на такому: (1) чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; (2) чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; (3) чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; (4) чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

У вимірі спірних правовідносин вирішення питання про правомірність притягнення працівника органу поліції до дисциплінарної відповідальності насамперед передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях.

Такий висновок зазначено Верховним Судом у постанові від 06.06.2024 року у справі № 440/512/23.

Враховуючи зазначені висновки суд погоджується з позицією відповідача з приводу того, що вчинення дисциплінарного проступку позивачем мало місце в часі до моменту отримання до Свідоцтва про хворобу № 14/а/зв від 18.03.2022 року, а тому посилання ОСОБА_1 на п. 15 Розд. 9 Положення № 285 підлягає відхиленню.

При цьому суд враховує, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає за належне відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати не підлягають відшкодуванню, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя М.М. Крилова