Справа № 380/13329/24
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/13329/24 пров. № А/857/30514/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Довгої О.І.

Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Житомирської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року (головуючий суддя Ланкевич А.З.), ухвалене у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Львів, у справі № 380/13329/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» до Житомирської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

21.06.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» (далі Товариство) звернулось в суд з позовом до Житомирської митниці (далі - Митниця), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення відповідача, а саме: рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000121/1 від 17.04.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/006645; рішення про коригування митної вартості товарів №UA101020/2024/000015/1 від 18.04.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/006652; рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000128/2 від 22.04.2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/006668.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена. Суд першої інстанції дійшов висновку, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару, а підстав для невизнання відповідачем заявленої митної вартості не було.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Житомирська митниця подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року та у задоволенні позовних вимог відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що для підтвердження заявленої митної вартості декларант зобов`язаний подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Скаржник вказує, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товару. Водночас митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Вказує, що необхідність витребування документів є передусім способом упевнитися в тому, що декларант правильно визначив митну вартість. У спірному випадку, подані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності та не містили всіх необхідних відомостей для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів. Крім того, відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування, що відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є складовою митної вартості. Також зазначає, що позивач не надав усі додатково витребувані відповідачем документи, що не дало митному органу можливість підтвердити заявлені складові митної вартості товарів.

Товариство подало відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив всі обставини справи, надав правильну оцінку всім наданим сторонам доводам та доказам, а тому рішення суду є правомірним, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» зареєстроване як юридична особа. Основним видом економічної діяльності вказаного підприємства є формування й оброблення листового скла (23.12).

15.06.2023 року між Товариством, як покупцем, та «KING TAI INDUSTRY CO., LTD» (Китай), як продавцем, укладено контракт №1506/23 купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов`язується поставити у власність, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити флоат-скло. Загальна кількість, ціна, загальна вартість, умови постачання, а також інші характеристики якого зазначені в інвойсах або специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього контракту та узгоджуються сторонами на кожну партію товару (п.1.). Постачання товару проводитиметься за цінами, зазначеними у проформах-інвойсах, що додаються, для кожної партії товару, погодженої за номенклатурою та кількістю між сторонами (п.2.1). Вартість робіт із завантаження товару входить у вартість товару (п.2.4). Товар повинен бути доставлений у кількості згідно з рахунком після авансового платежу відповідно до проформи-фактури (п.3.1). Умови поставки товару згідно з Інкотермс 2010 зазначаються у комерційному інвойсі (п.3.3). Покупець здійснює оплату за товар відповідно до умов, зазначених у проформі-інвойс або ж комерційному інвойсі (п.4.1). Усі банківські витрати на території покупця оплачується покупцем, на території продавця оплачуються продавцем (п.4.4).

На виконання вказаного контракту позивач придбав в компанії «KING TAI INDUSTRY CO., LTD» товар флоат скло, на що продавцем було виставлено проформу-інвойс №KT-SGF03 від 18.11.2023 року на загальну суму 56637,23 доларів США та узгоджене сторонами замовлення (Order confarmation) від 30.11.2023 року.

Відповідно до умов контракту №1506/23 від 15.06.2023 року та доповнення №1 від 25.12.2023 року, на часткове відвантаження товару, компанією «KING TAI INDUSTRY CO., LTD» було випущено комерційний інвойс №KT-SGF003 від 17.01.2024 року та відповідну специфікацію до даного комерційного інвойсу на загальну суму 52085,59 доларів США, на підставі яких здійснювалися часткова поставка трьох партії товару, а саме:

- перша партія товару: скло неармоване, в листах, товщиною 2,1 мм, термічно поліроване, не забарвлене по всій масі (тоноване), глушене, накладне або тільки шліфоване. Використовується для виготовлення склопакетів: - флоат-скло безбарвне, габаритні розміри 930x1510x2,1 мм, кількість - 5055.48 м2, (пакування по 300 шт в ящику); - флоат-скло безбарвне, габаритні розміри 1010x1450x2,1 мм, кількість - 10087.48 м2 (пакування по 287 шт в ящику); - флоат-скло безбарвне, габаритні розміри 1030x1680x2,1 мм, кількість - 3391.58 м2, (пакування по 245 шт в ящику); - флоат-скло безбарвне, габаритні розміри 1030x1680x2,1 мм, кількість - 726.77 м2 (пакування по 140 шт в ящику). Виробник JINJING TECHNOLOGY MALAYSIA SDN.BHD. Країна виробництва ( Малайзія) MY. Відправник товару - компанія JINJING TECHNOLOGY MALAYSIA SDN BHD (NO.1, JALAN HI-TECH 16, ZON INDUSTRI FASA 4, KULIM HI-TECH PARK, 09090 KULIM, KEDAH, DARUL AMAN MALAYSIA). Товар доставлено у чотирьох контейнерах: №CAIU6272820, №HASU1055067, №HASU1437440, №MRKU8312499, які були доставлені продавцем на умовах FOB Малайзія (MY) Пенанг (PENANG). Загальна вартість - 30818,10 доларів США;

- друга партія товару: скло неармоване, в листах, товщиною 2,1 мм, термічно поліроване, не забарвлене по всій масі (тоноване), глушене, накладне або тільки шліфоване. Використовується для виготовлення склопакетів: - флоат-скло безбарвне, габаритні розміри 930x1510x2,1 мм, кількість - 5055.48 м2, (пакування по 300 шт в ящику); - флоат-скло безбарвне, габаритні розміри 1030x1680x2,1 мм, кількість - 3391.58 м2, (пакування по 245 шт в ящику);- флоат-скло безбарвне, габаритні розміри 1030x1680x2,1 мм, кількість - 726.77 м2, (пакування по 140 шт в ящику). Виробник JINJING TECHNOLOGY MALAYSIA SDN. BHD. Країна виробництва (Малайзія) MY. Відправник товару - компанія JINJING TECHNOLOGY MALAYSIA SDN BHD (NO.1, JALAN HI-TECH 16, ZON INDUSTRI FASA 4, KULIM HI-TECH PARK, 09090 KULIM, KEDAH, DARUL AMAN MALAYSIA). Товар доставлено у двох контейнерах: №MSKU3759824, №MRKU7069677, які були доставлені продавцем на умовах FOB Малайзія (MY) Пенанг (PENANG). Загальна вартість - 14678,13 доларів США;

- третя партія товару: скло неармоване, в листах, товщиною 2,1 мм, термічно поліроване, не забарвлене по всій масі (тоноване), глушене, накладне або тільки шліфоване. Використовується для виготовлення склопакетів: - флоат-скло безбарвне, габаритні розміри 1030x1680x2,1 мм, кількість - 3391.58 м2 (пакування по 245 шт в ящику); - флоат-скло безбарвне, габаритні розміри 1030x1680x2,1 мм, кількість - 726.77 м2, (пакування по 140 шт в ящику). Виробник JINJING TECHNOLOGY MALAYSIA SDN.BHD. Країна виробництва (Малайзія) MY. Відправник товару - компанія JINJING TECHNOLOGY MALAYSIA SDN BHD (NO.1, JALAN HI-TECH 16, ZON INDUSTRI FASA 4, KULIM HI-TECH PARK, 09090 KULIM, KEDAH, DARUL AMAN MALAYSIA). Товар доставлено продавцем в одному контейнері №MSKU5829896 на умовах FOB Малайзія (MY) Пенанг ( PENANG). Загальна вартість - 6589,36 доларів США.

Вказані товари були доставлені ПП «ФЕРСТ ВЕЙ» на територію України згідно договору надання транспортно-експедиторського обслуговування №ПП045/22-11 від 21.11.2022 року, укладеного між ПП «ФЕРСТ ВЕЙ» (як експедитором) та Товариством (як клієнтом), та відповідно до заявки №FW1962024 від 05.01.2024 року, що є невід`ємною частиною до даного договору.

Для митного оформлення товару, позивач уповноважив бути його представником у митних органах митного брокера ТОВ «БРОК ІМЕКС» ( згідно договору про надання послуг по декларуванню товарів №200923 від 20.09.2023 року).

Для митного оформлення випуску чи пропуску товарів до Житомирської митниці уповноваженою особою подано:

1) електронну митну декларацію №24UА75U2, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення першу партію імпортного товару з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.

Умови поставки FOB Малайзія (MY) Пенанг (PENANG) (графа 20 декларації).

Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) в розмірі 30818,10 доларів США (графа 22 декларації).

Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №24UА75U2, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації: рахунок-проформу (Proforma invoice) KT-SGF03 від 18.11.2023 року; рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) KT-SGF003 від 17.01.2024 року; домашню транспортну накладну №235153048 від 21.01.2024 року; коносамент (Bill of lading) PENSE24000023 від 23.01.2024 року; накладні УМВС 08817 від 26.03.2024 року та 08818 від 26.03.2024 року; автотранспортні накладні (Road consignment note) 00002503 від 12.04.2024 року, 00002504 від 12.04.2024 року, 00002511 від 12.04.2024 року, 00002512 від 12.04.2024 року; супровідні документи Т1 №24PL322080NS6JC7B0 від 19.03.2024 року, Т1 № 24PL322080NS6JC7Е5 від 19.03.2024 року Т1 №24PL322080NS6JC7Н0 від 19.03.2024 року, Т1 №24PL322080NS6JC7J6 від 19.03.2024 року; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) PG20240113 від 18.01.2024 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №1016JBKLNB від 29.11.2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №1086JBKLO3 від 07.03.2024 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2110 від 22.03.2024 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №1503/1 від 15.03.2024 року; документ, що підтверджує вартість страхування страховий сертифікат №164391Гг3жа-37-1 від 18.01.2024 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-2/158 від 12.04.2024 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №1506/23 від 15.06.2023 року; договір про надання послуг митного брокера 200923 від 20.09.2023 року; заявку на перевезення №FW1962024; договір (контракт) про перевезення ПП045/22-11 від 21.11.2022 року; копію митної декларації країни відправлення 201004537Р14 від 20.01.2024 року.

16.04.2024 року за наслідками опрацювання вищевказаних документів Житомирська митниця надіслала повідомлення декларанту, згідно якого витребувала у позивача додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

16.04.2024 року декларант позивача надіслав пояснення та додаткові документи, а саме: довідку про транспортно-експедиційні витрати №1604/1 від 16.04.2024 року; експертний висновок №В-3873 від 15.12.2023 року; лист б/н від 09.04.2024 року від постачальника товару.

17.04.2024 року Житомирською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000121/1, в графі 33 якого вказано обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

Відповідачем було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/006645. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000121/1 від 17.04.2024 року.

2) електронну митну декларацію №24UА16U0, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення першу партію імпортного товару з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.

Умови поставки FOB Малайзія (MY) Пенанг (PENANG) (графа 20 декларації).

Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) в розмірі 14678,13 доларів США (графа 22 декларації).

Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №24UА16U0, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації: рахунок-проформу (Proforma invoice) KT-SGF03 від 18.11.2023 року; рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) KT-SGF003 від 17.01.2024 року; домашню транспортну накладну №235153048 від 21.01.2024 року; коносамент (Bill of lading) PENSE24000023 від 23.01.2024 року; накладну УМВС 08817 від 26.03.2024 року; автотранспортні накладні (Road consignment note) 00002550 від 13.04.2024 року та 00002551 від 13.04.2024 року; супровідні документи Т1 №24PL322080NS6JC7B0 від 19.03.2024 року, Т1 № 24PL322080NS6JC7Е5 від 19.03.2024 року Т1 №24PL322080NS6JC7Н0 від 19.03.2024 року, Т1 №24PL322080NS6JC7J6 від 19.03.2024 року; транзитні супровідні документи MRN 24UA7111 від 17.04.2024 року та MRN 24UA7120 від 17.04.2024 року; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) PG20240113 від 18.01.2024 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №1016JBKLNB від 29.11.2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №1086JBKLO3 від 07.03.2024 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2110 від 22.03.2024 року; документи, що підтверджують вартість перевезення товару №1503/2 від 15.03.2024 року та №1604/1 від 16.04.2024 року; документ, що підтверджує вартість страхування страховий сертифікат №164391Гг3жа-37-2 від 18.01.2024 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-2/158 від 12.04.2024 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №1506/23 від 15.06.2023 року; договір про надання послуг митного брокера 200923 від 20.09.2023 року; заявку на перевезення №FW1962024; договір (контракт) про перевезення ПП045/22-11 від 21.11.2022 року; копію митної декларації країни відправлення 201004537Р14 від 20.01.2024 року.

18.04.2024 року за наслідками опрацювання вищевказаних документів Житомирська митниця надіслала повідомлення декларанту, згідно якого витребувала у позивача додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).

18.04.2024 року декларант позивача надіслав додатковий документ, а саме довідку-повідомлення від ПП «ФЕРСТ ВЕЙ» №1804/3 від 18.04.2024 року та повідомив митний орган про те, що всі наявні документи долучено до митного оформлення.

18.04.2024 року Житомирською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101020/2024/000015/1, в графі 33 якого вказано обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

Відповідачем було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/006652. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA101020/2024/000015/1 від 18.04.2024 року.

3) електронну митну декларацію №24UА67U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення першу партію імпортного товару з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації.

Умови поставки FOB Малайзія (MY) Пенанг (PENANG) (графа 20 декларації).

Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) в розмірі 6589,36 доларів США (графа 22 декларації).

Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №24UА67U1, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, зазначені у графі 44 митної декларації: рахунок-проформу (Proforma invoice) KT-SGF03 від 18.11.2023 року; рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) KT-SGF003 від 17.01.2024 року; домашню транспортну накладну №235153048 від 21.01.2024 року; коносамент (Bill of lading) PENSE24000023 від 23.01.2024 року; накладну УМВС 08817 від 26.03.2024 року; автотранспортну накладну (Road consignment note) 00002914 від 17.04.2024 року; супровідний документ Т1 №24PL322080NS6JC7G1 від 19.03.2024 року; транзитний супровідний документ MRN 24UA9228 від 18.04.2024 року; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) PG20240113 від 18.01.2024 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №1016JBKLNB від 29.11.2023 року; банківський платіжний документ, що стосується товару №1086JBKLO3 від 07.03.2024 року; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2110 від 22.03.2024 року; документи, що підтверджують вартість перевезення товару №1503/2 від 15.03.2024 року та №1604/1 від 16.04.2024 року; документ, що підтверджує вартість страхування страховий сертифікат №164391Гг3жа-37-2 від 18.01.2024 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-2/158 від 12.04.2024 року; підтвердження замовлення №KT-SGF03 від 30.11.2023 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №1506/23 від 15.06.2023 року; договір про надання послуг митного брокера 200923 від 20.09.2023 року; заявку на перевезення №FW1962024; договір (контракт) про перевезення ПП045/22-11 від 21.11.2022 року; довідка-повідомлення від ПП ФЕРСТ ВЕЙ №1804/3 від 18.04.2024 року; експертний висновок №В-3873 від 15.12.2023 року; копію митної декларації країни відправлення 201004537Р14 від 20.01.2024 року.

22.04.2024 року за наслідками опрацювання вищевказаних документів Житомирська митниця надіслала повідомлення декларанту, згідно якого витребувала у позивача додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації (для підтвердження фактично понесених витрат з транспортування).

22.04.2024 року декларант позивача надіслав повідомлення, згідно якого всі наявні документи долучено до митного оформлення.

22.04.2024 року Житомирською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000128/2, в графі 33 якого вказано обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості.

Відповідачем було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA101020/2024/006668. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000128/2 від 22.04.2024 року.

Вважаючи протиправними рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UA101000/2024/000121/1 від 17.04.2024 року, №UA101020/2024/000015/1 від 18.04.2024 року, №UA101000/2024/000128/2 від 22.04.2024 року та похідні від них картки відмови №UA101020/2024/006645, №UA101020/2024/006652 та №UA101020/2024/006668 позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно частини 1 статті 246 Митного кодексу України (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 1, 2 статі 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість т3оварів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа № 804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа № 809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17).

З матеріалів справи встановлено, що позивач визначив митну вартість товарів за ціною договору (контракту), яка зазначена в комерційному інвойсі №KT-SGF003 від 17.01.2024 року та становить 52085,59 доларів США.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу разом з митними деклараціями №24UA75U2 від 15.04.2024 року, №24UA16U0 від 18.04.2024 року та №24UA67U1 від 22.04.2024 року документи, визначені ч.2 ст.53 МК України, зокрема: рахунок-проформу (Proforma invoice) KT-SGF03 від 18.11.2023 року; рахунок-фактуру (iнвойс) (Commercial invoice) KT-SGF003 від 17.01.2024 року; домашню транспортну накладну №235153048 від 21.01.2024 року; коносамент (Bill of lading) PENSE24000023 від 23.01.2024 року; накладні УМВС 08817 від 26.03.2024 року та 08818 від 26.03.2024 року; автотранспортні накладні (Road consignment note); супровідні документи; транзитні супровідні документи; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) PG20240113 від 18.01.2024 року; банківські платіжні документи, що стосуються товару; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2110 від 22.03.2024 року; документи, що підтверджують вартість перевезення товару; документ, що підтверджує вартість страхування страховий сертифікат; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-2/158 від 12.04.2024 року; підтвердження замовлення; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №1506/23 від 15.06.2023 року; договір про надання послуг митного брокера 200923 від 20.09.2023 року; заявку на перевезення №FW1962024; договір (контракт) про перевезення ПП045/22-11 від 21.11.2022 року; експертний висновок №В-3873 від 15.12.2023 року; копії митних декларацій країни відправлення.

Аналіз наведених вище документів дає підстави зробити висновок про те, що позивач до митного оформлення надав усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору.

Натомість в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 та 3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також що митним органом встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

З оскаржуваних рішень видно, що вони стосуються різних по даті поставок партії товарів, які імпортувались на однакових умовах за одним контрактом купівлі-продажу №1506/23 від 15.06.2023 року, укладеним між ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» та компанією «KING TAI INDUSTRY CO., LTD» (Китай).

Щодо доводів митного органу про те, що «відповідно до п.1.1 контракту №1506/23 від 15.06.2023 року продавець зобов`язується поставити, а покупець оплатити флоат-скло, загальна кількість, ціна, загальна вартість, умови поставки вказуються у інвойсах або специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного контракту та погоджуються сторонами окремо на кожну партію товару. Пунктом 1.2 контракту передбачено, що інвойси або специфікації до контракту на кожну партію товару повинні бути виконані в письмовій формі та підписані уповноваженими на то особами. Вищевказані умови зовнішньоекономічного контракту свідчать про те, що документ (інвойс або специфікація), в якому визначені найменування, перелік, кількість, ціна і загальна вартість товару повинен бути погоджений обома сторонами. До митної декларації долучено інвойс №KT-SGF003 від 17.01.2024 року, який не містить підпису уповноваженої особи покупця або інших відміток, які б свідчили про те, що даний документ є узгоджений сторонами», то суд апеляційної зазначає таке.

Відповідно до Доповнення №1 від 25.12.2023 року, що є невід`ємною частиною контракту №1506/23 від 15.06.2023 року, сторонами Товариство та компанією «KING TAI INDUSTRY CO., LTD.» погоджено та внесено зміни до вище зазначеного контракту, а саме:

- в п.1.1 розділу 1 предмет контракту викладено в наступній редакції: « 1.1. Продавець зобов`язується поставити у власність (продати), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити (купити) флоат-скло в асортименті, далі по тексту «Товар», загальна кількість, ціна, загальна вартість, умови поставки та інші характеристики якого вказані в проформі-інвойсі»;

- п.1.2 розділу 1 «предмет контракту», за змістом якого: «Інвойси та специфікації до цього контракту на кожну партію товару повинні бути здійсненні у письмовій формі та підписані уповноваженими на те особами» виключено.

Отже, з аналізу викладеного слідує, що для узгодження специфікацій, інвойсів, рахунків-проформ, комерційних інвойсів не передбачено обов`язку накладання підписів уповноважених на це осіб. Усі вище перелічені документи узгоджувалися сторонами шляхом електронного листування та веденням перемовин телефонним зв`язком. Підтвердженням згоди на придбання та відвантаження товару являються оплати за поставлений товар.

Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

А тому, вказані твердження відповідача жодним чином не свідчать про наявність розбіжностей у даних про митну вартість імпортованих товарів.

Щодо доводів митного органу про те, що «відповідно до п.4.1 контракту оплата за товар здійснюється відповідно до умов, зазначених в проформі-інвойсі або ж комерційному інвойсі. В долученій до митного оформлення проформі-рахунку від 18.11.2023 року №KT-SGF03 зазначено про передоплату за товар у розмірі 30%, які повинні бути внесені на депозит до 22.11.2023 року та 70% післяоплату. Для підтвердження фактично сплаченої ціни за товар до митної декларації долучені платіжні доручення від 29.11.2023 року у розмірі 30% на суму 16991,17 доларів США, яка здійснена з порушеннями строків оплати, та від 07.03.2024 року на суму 35094,42 доларів США. Дані документи всупереч умов контракту свідчать про оплату не проформи-інвойсу, а інвойсу. Таким чином, вищевказані обставини та розбіжності можуть свідчити про те, що надані платіжні документи не стосуються оплати за оцінюваний товар та не можуть підтвердити ціну, що була фактично сплачена за нього», то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно пояснень представника позивача, на замовлений Товариством товар - компанією «KING TAI INDUSTRY CO., LTD.» було випущено проформу-інвойс від 18.11.2023 року №KT-SGF03 на загальну суму 56637,23 доларів США та відповідно до умов оплати, що зазначено в даній проформі-інвойс: ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» мало сплатити за товар передоплату 30% від зазначеної суми та 70 % післяоплату. Продавець товару передбачав отримати передоплату від позивача в сумі 30% до 22.11.2023 року, однак шляхом ведення перемовин у телефонному режимі сторонами було погоджено здійснення передоплати до 30.11.2023 року.

Так, згідно банківської платіжної інструкції №1016JBKLNB від 29.11.2023 року та банківського протоколу №1016 від 29.11.2023 року до даної платіжної інструкції, Товариством було здійснено передоплату в сумі 16991,17 доларів США, що становить 30% від суми зазначеної у проформі інвойс №KT-SGF03 від 18.11.2023 року.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у банківському протоколі про оплату, зокрема в п.70, зазначено призначення платежу та посилання саме на проформу інвойс №KT-SGF03 від 18.11.2023 року.

Оскільки 17.01.2024 року на часткове відвантаження товару по проформі інвойс №KTSGF03 від 18.11.2023 року продавцем товару було випущено комерційний інвойс №KTSGF003 та відповідну специфікацію до комерційного інвойсу на загальну суму 52085,59 доларів США, то залишок суми оплати за придбаний частково відвантажений товар становить 35094,42 доларів США. Відповідно до банківської платіжної інструкції №1086JBKLО3 від 07.03.2024 року та банківського протоколу №1086 від 07.03.2024 року до даної платіжної інструкції ТОВ СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ було здійснено післяоплату залишку в сумі 35094,42 доларів США. У банківському протоколі про оплату №1086 від 07.03.2024 року також зазначено призначення платежу та посилання саме на комерційний інвойс №KT-SGF003 від 17.01.2024 року.

Вказаним спростовуються доводи митного органу про те, що платіжні документи мають розбіжності, не стосуються оплати за оцінюваний товар та не можуть підтвердити ціну, що була фактично сплачена за нього.

Щодо доводів митного органу про те, що «рахунок на оплату транспортних витрат від 22.03.2024 №2110 містить відомості про вартість залізничного перевезення по маршруту Гданськ пункт/пропуску Ізов- Грубешов (код 49.20 за ДК016:2010). Разом з тим, згідно із даними накладних УМВС №08817 та №08818 від 26.03.2024 року партія товару (174800 кг) за межами митного кордону України перевозилася залізницею зі станції Славков, а не з м.Гданськ. Транспортний перевізний документ, на підставі якого товар переміщувався на ділянці шляху Гданськ-Славков, не наданий. Подані документи також не містять даних про вартість такого перевезення», то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як видно з матеріалів справи, товар було доставлено з м. Пенанг (Малайзія) на територію України до м. Бердичів транспортною компанією ПП «ФЕРСТ ВЕЙ» згідно договору надання транспортно-експедиторського обслуговування №ПП045/22-11 від 21.11.2022 року та заявки від 05.01.2024 року №FW1962024.

Згідно інформаційної довідки від 18.04.2024 року №1804/3, виданої ПП «ФЕРСТ ВЕЙ», контейнери в кількості 7 одиниць за коносаментом №PЕNSE24000023 були завантажені на судно у місті PENANG (Малайзія) та прибули у порт Гданськ (Польща). Після вивантаження в порт, контейнери були завантажені на з/д платформи та прибули на станцію Славкув (Польща), де були перевантажені на українські платформи. Далі вони прямували до станції Клевань через кордон України (Ізов, Польща/Грубешов, Україна).

Водночас, у рахунку №2110 від 22.03.2024 року та акті надання послуг №704 від 23.04.2024 року містяться відомості щодо міжнародного перевезення та транспортно-експедиційного обслуговування семи контейнерів з м. Пенанг (Малайзія) до Клевань, Україна. А у виставленому ПП «ФЕРСТ ВЕЙ» рахунку на оплату №2414 від 23.04.2024 року та акті надання послуг №770 від 23.04.2024 року вказано вартість за послугу з перевезення та транспортно-експедиційного обслуговування семи контейнерів на території України.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Митним кодексом України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, договір тощо), а тому надані позивачем вищеописані документи, на думку суду, є належними та допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Щодо доводів митного органу про те, що «відповідно до п.2 договору надання транспортно-експедиторського обслуговування №ПП045/22-11 від 21.11.2022 року послуги з перевезення надаються на підставі заявки на організацію транспортно-експедиторських послуг або додаткової угоди до договору, в якій вказуються вид послуги, найменування вантажу, відправник, отримувач тощо. Заявка на транспортно-експедиційні послуги від 05.01.2024 року №FW1962024 містить інформацію про комплекс робіт що стосується лише організації морського перевезення вартістю 6180,40 доларів США за контейнер. Вартість міжнародного морського перевезення та перевезення товару залізницею (не обумовлено в заявці) одного контейнера у довідці про транспортні витрати від 15.03.2024 року №1503/1 та рахунку на оплату транспортних витрат від 22.03.2024 року №2110 є меншою за зазначену вище суму. Таким чином, відомості про витрати на транспортування оцінюваного товару не базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що позбавляє митний орган перевірити достовірність декларування витрат на транспортування. Додатково надана довідка про транспортні витрати від 16.04.2024 № 1604/1 стосується перевезення товару на маршруті PENANG, Малайзія-Клевань, Україна, що суперечить комплексу робіт, зазначеним у заявці на транспортно-експедиційні послуги від 05.01.2024 року №FW1962024 та вартості перевезення», то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Суд першої інстанції встановив, що товар було доставлено з м. Пенанг (Малайзія) на територію України до м. Бердичів транспортною компанією ПП «ФЕРСТ ВЕЙ» згідно договору надання транспортно-експедиторського обслуговування №ПП045/22-11 від 21.11.2022 року та заявки від 05.01.2024 року №FW1962024.

Позивачем до митного оформлення було надано рахунок про надання транспортно-експедиційних послуг від ПП «ФЕРСТ ВЕЙ» та документи, що підтверджують вартість перевезення товару. Такі документи не містять розбіжностей і у повній мірі дають змогу визначити, який товар перевозився, за яким маршрутом, хто здійснював перевезення, вартість транспортних витрат, заявлених декларантом для митного оформлення.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Згідно зі ст.5 цього ж Закону, експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Підпунктом 2.1.3 розділу 2 договору надання транспортно-експедиторського обслуговування №ПП045/22-11 від 21.11.2022 року передбачено, що експедитор має право укладати від свого імені або від імені клієнта та за рахунок клієнта договори з портами, перевізниками та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та додаткові роботи та послуги, передбачені заявкою.

Таким чином, експедитор має право залучати третіх осіб для виконання послуг перевезення для клієнта, що також передбачено умовами договору №ПП045/22-11 від 21.11.2022 року, наданого позивачем відповідачу при митному оформленні товарів. При цьому, експедитор залишається відповідальним перед клієнтом за дії та недогляд таких залучених третіх осіб.

Відповідачем не досліджено дану обставину та здійснено хибні висновки щодо наявності розбіжностей у поданих позивачем документах.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, за умови не підтвердження належними і допустимими доказами наявності у поданих на підтвердження митної вартості товару документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена за такий товар, суб`єкт владних повноважень, приймаючи оскаржувані Товариством рішення, діяв не в межах, не у спосіб та не у порядку, передбаченому положеннями чинного законодавства.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу повинні були бути належним чином спростовані відповідачем.

Водночас, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товару, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу, не підтверджували вартості, так як містили розбіжності, спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство надало відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні числові дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанцій обґрунтовано відзначено про надання позивачем відповідачу належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Також суд апеляційної інстанції зауважує, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598).

У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а тому таке рішення не може вважатись обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 Митного кодексу України з урахуванням правової позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17 та у постанові від 09 вересня 2020 року (справа №400/3133/18).

Митним органом не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що не дозволяє суду апеляційної інстанції надати правову оцінку ідентичності факторам, які впливали на формування ціни на імпортований товар.

З огляду на викладене, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що митний орган, визначаючи необхідним до застосування резервного методу визначення митної вартості ввезеного позивачем товару, спирався виключно на аргументи, які, при їх системному аналізі, не можуть належним чином підтвердити обґрунтованість застосовуваного методу.

Оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, суд апеляційної інстанції доходить висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених відомостей для визначення митної вартості товару. Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а, отже, у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності рішень відповідача про коригування митної вартості товару, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Житомирської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 року у справі №380/13329/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель