Справа № 280/2586/25
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року Справа № 280/2586/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ),

Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; )

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в м. Києві), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.02.2025 о/р № НОМЕР_2 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 287/03-16 № 63 від 28.03.2025 року щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 03.01.2024, обчисливши його стаж вислуги років за періоди з травня 1985 року по червень 1999 та з 05.09.1999 по 31.12.2023 на підставі його льотних книжок та довідки ДП «Антонов» від 27.12.2023 №342/282/283 за правилами, визначеними підпунктом «а» пункту 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Мастюгіним Є.Д., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 05.04.2025 серія АІ №1505704.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 03.01.2024 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) як працівнику льотного складу, на підставі чого було прийнято розпорядження про призначення даного виду пенсії. Позивач отримував пенсію за вислугу років до лютого 2025 року. В лютому 2025 року позивачу стало відомо про прийняте ГУ ПФУ в м. Києві рішення про відмову в перерахунку пенсії, відповідно до заяви від 03.01.2024 через неможливість провести перевірку достовірності видачі довідки від 27.12.2023 №342/282/283 та не можливості зарахування даних про наліт годин за період роботи з 01.01.2015 по 11.10.2017, який становить 4 роки, 7 місяців, 3 дні. З метою надання додаткових документів для підтвердження свого стажу вислуги років, 21.03.2025 з метою реалізації свого права на пенсію за вислугу років позивачем за допомогою вебпорталу Пенсійного фонду України подано заяву про допризначення пенсії, до якої він долучив додаткові документи, які ним раніше не подавались, а саме льотна книжка за період роботи з 2014 по 2023 роки, льотна книжка за період роботи з 2005 по 2014 роки та льотна книжка за період з 1985 по 2004 роки. За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто ГУ ПФУ в Запорізькій області та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії № 287/03-16 від 28.03.2025 року № 63 у зв`язку з відсутністю підстав. Позивач не погоджується з такими відмовами, оскільки вважає, що спеціальний стаж його роботи підтверджується записами у трудовій книжці, льотними книжками та відповідною довідкою. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 14.04.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 21.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; витребувано у ГУ ПФУ в м. Києві докази по справі.

01.05.2025 відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що з 16.09.2018 позивач перебуває на обліку ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV). 03.01.2024 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII та надав, зокрема, трудову книжку, довідку про наліт годин №342/282/283 від 27.12.2023, видану ДП «Антонов», та льотну книжку. На цій підставі відповідачем 1 було прийнято розпорядження про призначення даного виду пенсії. На виконання листа Пенсійного фонду України від 17.01.2025 № 2800-030201-9/3855, відповідачем 1 переглянуто матеріали електронної пенсійної справи ОСОБА_1 щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за вислугою років відповідно до Закону №1788-XII з урахуванням даних про наліт годин за період роботи з 01.01.2015 по 11.10.2017 на підставі заяви від 03.01.2024 № 145. Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 03.02.2025 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за вислугу років відповідно до заяви від 03.01.2024 № 145, оскільки не вказано підстава видачі довідки. Провести перевірку достовірності видачі вищевказаної довідки не має можливості, оскільки приміщення, де зберігалася особова справа ОСОБА_1 знищено під час окупації території аеропорту Гостомель у лютому-березні 2022 року. 21.03.2025 позивач вдруге звернувся до відповідача 1 із заявою «Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами» та надав, зокрема, льотну книжку, лист Пенсійного фонду України № 2800-030201-9/3855 від 17.01.2025, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову № 63 від 03.02.2025. Заяву від 21.03.2025 розглянуто за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Запорізькій області. Розглянувши документи, надані ОСОБА_1 для перерахунку «Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами», відповідачем 2 встановлено, що надані документи вже розглядались для перерахунку пенсії ГУ ПФУ в м. Києві, згідно з якими було винесено рішення про відмову № 63 від 03.02.2025. Враховуючи вищезазначене, відповідачем 2 було прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні перерахунку «Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами» за відсутності підстав. Щодо зарахування періодів роботи бортінженером з 03.04.1985 по 24.06.1999 Мінераловодському ОАО (Російська Федерація) відповідач 2 зазначає, що період роботи в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР, до 01.01.1992 можна зарахувати до страхового (спеціального) стажу за умовою нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Зарахування періодів роботи з 01.01.1992 в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР, здійснюється, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отже, у відповідача 2 немає підстав для зарахування періоду роботу набутого на території Російської Федерації, оскільки позивачем не підтверджено цей період відповідними документами. Також, щодо зарахування періодів роботи з 1999-2023 роки згідно з довідкою про наліт годин від 27.12.2023 № 342/282/283, виданої Державним підприємством «Антонов» відповідач 2 зазначає, що приміщення де зберігалася особова справа ОСОБА_1 знищено під час окупації території аеропорту Гостомель у лютому-березні 2022 року (Акт службового розслідування від 24.04.2022), довідку про наліт годин № 342/282/283 видано 27 грудня 2023 року. Отже, довідка про наліт годин №342/282/283 потребує перевірки достовірності видачі такого документу, яку провести немає можливості через зазначені причини. Таким чином, відповідачем 1 прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 54 Закону № 1788-XII у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

02.05.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що льотні книжки позивача, до яких його роботодавцями занесені всі дані про проведені позивачем польоти, повністю дублюють інформацію, викладену у довідці про наліт годин позивача. Крім того, щодо стажу позивача, набутого на території Російської Федерації, представник позивача стверджує, що ОСОБА_1 набув трудовий стаж до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією. Також, в період набуття стажу і заробітної плати позивачем у спірний період Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода) була чинна. Відтак, стаж, зокрема для визначення розміру пенсії, визначається за законодавством держави, в якій особа перебуває на обліку та отримує пенсію, і це законодавство розповсюджується і на стаж, набутий в державі учасниці Угоди до втрати її чинності. Вважає, що доводи відповідачів засновані на припущеннях, стаж позивача, як і його право на пенсію за вислугу років підтверджені документально, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

06.05.2025 до суду надійшов відзив поданий відповідачем 1, який ухвалою суду від 12.05.2025 повернуто без розгляду у зв`язку з тим, що поданий відзив на позовну заяву не містить підпису уповноваженої особи.

Поданий з виконанням вимог статті 162 КАС України відзив від відповідача 1 на адресу суду не надходив.

06.05.2025 відповідач 1 подав засвідчені належним чином копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , на виконання вимог ухвали суду від 21.04.2025.

08.05.2025 представник позивача подав додаткові пояснення по справі.

На підставі матеріалів справи суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві, з 16.09.2018 позивачу було призначено пенсію за віком на підставі Закону №1058-IV.

03.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію за вислугу років на підставі пункту «а» статті 54 Закону №1788-XII. На цій підставі відповідачем 1 було прийнято розпорядження про призначення даного виду пенсії.

Рішенням від 03.02.2025 №63, прийнятим ГУ ПФУ в м. Києві, позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, відповідно до заяви від 03.01.2024 №145. Зазначено, що відповідачем 1 на виконання листа Пенсійного фонду України від 17.01.2025 №2800-030201-9/3855, переглянуто матеріали електронної пенсійної справи ОСОБА_1 щодо переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за вислугою років відповідно до Закону №1788-XII з урахуванням даних про наліт годин за період роботи з 01.01.2015 по 11.10.2017 на підставі заяви від 03.01.2024 № 145. Головним управлінням, всебічно проведено аналіз документів та встановлено, що відповідно до записів трудової книжки заявник працював в Мінераловодському ОАО (російська федерація) бортінженером з 03.04.1985 по 24.06.1999 та в АНТК ім. О.К. Антонова (в подальшому ДП «Антонов») бортінженером з 05.08.1999 по 31.07.2017 та інженером-випробувачем з 01.08.2017 по 02.01.2024. В довідці від 27.12.2023 № 342/282/283, виданій Державним підприємством «Антонов», зазначено наліт години за період роботи з 1999-2023 роки. При цьому не вказано підстава видачі довідки. Провести перевірку достовірності видачі вищевказаної довідки не має можливості, оскільки приміщення, де зберігалася особова справа ОСОБА_1 , знищено під час окупації території аеропорту Гостомель у лютому-березні 2022 року (Акт службового розслідування від 24.04.2022). При переведенні з пенсії за віком згідно Закону №1058-IV на пенсію за вислугою років відповідно до Закону №1788-XII можливо зарахувати дані про наліт годин за період роботи з 01.01.2015 по 11.10.2017, який становить 4 роки 7 місяців 3 дні (1102 наліт години), що недостатньо для переведення на пенсію за вислугу років.

21.03.2025 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою « Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами».

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі-Порядок 22-1) передбачено, що з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи наведене, заява позивача від 21.03.2025 в порядку екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ в Запорізькій області.

За результатами розгляду заяви позивача від 21.03.2025 ГУ ПФУ в Запорізькій області прийнято рішення №287/03-16 від 28.03.2025 року № 63, яким встановлено, що надані документи вже розглядались для перерахунку пенсії ГУ ПФУ в м. Києві, згідно з якими було винесено рішення про відмову № 63 від 03.02.2025. Враховуючи вищезазначене, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в проведенні перерахунку «Допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами» згідно заяви №6246 від 21.03.2025 за відсутності підстав.

Вважаючи рішення відповідачів про відмову у призначенні пенсії за вислугу років протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058-IV визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

За змістом пункту 16 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до статті 51 Закону №1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно зі статтею 52 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.

Згідно з пунктом «а» статті 54 Закону №1788-XII (у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII) працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок. Зазначені працівники, звільнені від льотної роботи за станом здоров`я (через хворобу), при наявності вислуги років у чоловіків не менше 20 років і у жінок не менше 15 років мають право на пенсію пропорційно відпрацьованому часу.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Змінами, внесеними Законом № 213-VIII, підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, зокрема, визначених пунктом "а" статті 54, Закону № 1788-ХІІ.

Крім того, Законом № 911-VIII встановлено раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, зокрема, 50 років - для працівників льотного і льотно-випробного складу (пункт "а" статті 54 Закону № 1788-ХІІ) відповідно до переліку посад, затвердженого в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04.06.2019 у справі 1-13/2018(1844/16, 3011/16) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), крім іншого, положення пункту "а" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII та № 911-VIII. Зазначено, що положення, крім іншого, пункту "а" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII, № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 04.06.2019 положення пункту "а" статті 54 Закону № 1788-ХІІ діють у редакції, до внесення змін Законами № 213-VIII, № 911-VIII.

Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України №418 від 21.07.1992.

Відповідно до Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років належать: 1) члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів. 2) льотно-інструкторський склад. 3) командно-льотний склад: керівники (їх заступники), інспектори й інші спеціалісти з льотної служби (льотної роботи) міністерств, відомств, управлінь, об`єднань, підприємств, установ, організацій та їх структурних підрозділів, які мають діюче льотне свідоцтво і беруть участь в польотах у складі екіпажу повітряного судна або іншого літального апарата. 4) парашутисти всіх найменувань, рятувальники, а також десантники-пожежники всіх найменувань, інструктори авіапожежної служби, керівники парашутних (парашутно-рятувальних, пошуково-рятувальних) підрозділів, працівники позаштатних і штатних парашутно-десантних груп, які здійснюють стрибки з парашутом або спуски (підйоми) на спеціальних спуско-піднімальних пристроях з вертольотів, що перебувають на висоті не менше 10 метрів.

Пунктом 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, передбачено, що при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу рахуються: а) кожні 20 годин нальоту на літаках (крім нальоту і робіт, передбачених пунктами «б»-«г» цього пункту) - за один місяць вислуги; б) кожні 12 годин нальоту на вертольотах, в авіації спеціального застосування (санітарні польоти, авіахімічні роботи, аерофотозйомка, патрулювання, зондування атмосфери й інші види робіт), на посадах льотного складу груп супроводження іноземних повітряних суден (лідирувальники), на посадах командно-льотного та льотно-інструкторського складу, в тому числі у навчальних закладах по підготовці й підвищенню кваліфікації кадрів льотного складу авіації, - за один місяць вислуги.

Пунктом 2 та 3 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу передбачено, що обчислення строків вислуги відповідно до пунктів «а» і «б» пункту 1 провадиться шляхом ділення фактичного нальоту годин за весь час роботи на посадах льотного складу відповідно на 20 і 12. Вислуга у річному обчисленні визначається шляхом ділення числа повних місяців вислуги на 12. При виконанні протягом року різних робіт, зазначених у пункті 1, вислуга років обчислюється пропорційно тривалості нальоту годин (зайнятості) на кожній роботі.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону №1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, у тому числі уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, наказу про проведення атестації на відповідному робочому місці, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Зазначене відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду, яка викладено, зокрема, у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі № 678/65/17, від 02 грудня 2021 року у справі №263/9464/16-а тощо.

Як слідує зі змісту спірного рішення, період роботи з 05.08.1999 по 31.12.2023 згідно довідки від 27.12.2023 №342/282/283 виданої Державним підприємством «Антонов» не зарахований до спеціального стажу позивача у зв`язку з тим, що в довідці не вказана підстава її видачі. Провести перевірку достовірності видачі вищевказаної довідки не має можливості, оскільки приміщення де зберігалася особова справа позивача знищено під час окупації території аеропорту Гостомель у лютому-березні 2022 року.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до записів №№8-14 у трудовій книжці позивача НОМЕР_3 від 20.04.1981, позивач працював у ДП «Антонов» (до перейменування згідно наказу Мінпромполітики України №17 від 22.01.2010 Авіаційний науково-технічний комплекс ім. О.К.Антонова) у такі періоди:

- 05.08.1999 прийнятий на умовах строкового трудового договору бортінженером (наказ 6204к від 05.08.1999);

- 10.09.1999 прийнятий на постійну роботу бортінженером (наказ 3080к від 10.09.1999);

- 01.10.2003 назву професії змінено на інженера бортового (наказ 1674к від 03.10.2003);

- 01.09.2004 переведений на посаду старшого інженера бортового ЛТЗ (наказ 2881ок від 01.10.2004);

- 01.01.2011 переведений інженер бортовий (наказ 2114ок від 15.02.2011);

- 01.08.2017 переведено інженером випробувачем бортовим 3 класу (наказ 6014ок від 21.08.2017);

- 02.01.2024 звільнено за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію.

Слід врахувати, що записи щодо прийняття та звільнення з роботи в оскаржуваний період, які містяться у вказаній трудовій книжці, засвідчені підписом уповноваженої особи, яка здійснила такий запис та печаткою підприємства та не містять виправлень або ознаки підчисток.

Окрім того, спеціальний стаж позивача підтверджується довідкою Державного підприємства «Антонов» №342/282/283 від 27.12.2023 року про наліт годин в якості бортінженера 1 класу, бортінженера-інструктора (старшого бортінженера ЛТЗ) та бортінженера-випробувача 3 класу за період роботи на ДП «Антонов» (всього - 14598 год. 44 хв.) та записами у льотних книжках.

Внесена в довідку інформація про наліт годин відповідає записам польотних завдань-звітів про виконання рейсу та періодами, вказаними у трудовій книжці позивача.

Суд критично ставиться до посилання відповідачів на те, що спеціальний стаж позивача не зараховано у зв`язку з тим, що в довідці не вказана підстава її видачі.

Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що неможливість провести управлінням Пенсійного фонду перевірку відповідності запису довідки первинним документам через об`єктивні обставини, не може покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості (справи №583/392/17, №234/3038/17, №360/1628/17).

В розрізі даної справи та за умови підтвердження спеціального стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

При цьому, до суду не надано доказів того, що відповідачами вчинялись будь-які дії, спрямовані на перевірку відомостей, вказаних у довідці Державного підприємства «Антонов» №342/282/283 від 27.12.2023 року, попри те, що частина 3 статті 44 Закону №1058-IV наділяє органи Пенсійного фонду правом вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Отже, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 05.08.1999 по 31.12.2023, підтверджений довідкою Державного підприємства «Антонов» №342/282/283 від 27.12.2023 року безпідставно не врахований до спеціального стажу позивача для призначення пенсії за вислугу років на підставі п.''а'' ст.54 Закону №1788-XII.

Стосовно не зарахування до вислуги років позивача даних льотних книжок про наліт годин за період роботи позивача з 03.04.1985 по 24.06.1999 в Мінераловодському ОАО (російська федерація), слід зазначити, що спірні рішення не містять жодних мотивів в обґрунтування підстав не зарахування вказаних періодів до спеціального стажу позивача, отже, є необґрунтованими.

Проаналізувавши вищенаведені обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що спірні рішення не відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що зумовлює наявність підстав для визнання таких рішень суб`єкта владних повноважень протиправними та скасування.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах, суд враховує, що для ефективного поновлення порушеного права необхідною умовою є існування чіткого зв`язку між правопорушенням та способом захисту права, тобто метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням - визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання органу Пенсійного фонду України призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно пункту "а" статті 54 Закону № 1788-ХІІ обчисливши його стаж вислуги років за періоди з травня 1985 року по червень 1999 та з 05.09.1999 по 31.12.2023 на підставі його льотних книжок та довідки ДП «Антонов» від 27.12.2023 №342/282/283 за правилами, визначеними підпунктом «а» пункту 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, не відповідає змісту порушеного права, оскільки обчислення стажу відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, і суд не може перебирати на себе таку функцію та здійснювати розрахунок стажу роботи особи та визначати його достатність для призначення певного виду пенсії, а за результатами розгляду даної справи неможливо встановити та підтвердити дійсний спеціальний стаж позивача, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно пункту "а" статті 54 Закону № 1788-ХІІ.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Адміністративний суд надає оцінку рішенню суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, виключно з огляду на зміст такого рішення.

На підставі матеріалів справи судом встановлено, що відповідач безпідставно не зарахував до спеціальний стажу позивача дані про наліт годин за період з 05.08.1999 по 31.12.2023 відповідно до довідки Державного підприємства «Антонов» №342/282/283 від 27.12.2023 року.

Разом із тим, відповідачами у спірних рішеннях не наведено жодних мотивів неврахування даних льотних книжок про наліт годин за період роботи позивача з 03.04.1985 по 24.06.1999 в Мінераловодському ОАО (російська федерація), отже, будь-які висновки про наявність підстав для зарахування таких періодів до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно пункту "а" статті 54 Закону № 1788-ХІІ, є передчасними.

Враховуючи наведене, з метою відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах, з виходом за межі позовних вимог, належним способом захисту порушеного права у спірних правовідносинах є зобов`язання органу Пенсійного фонду України зарахувати до спеціальний стажу позивача, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно пункту "а" статті 54 Закону № 1788-ХІІ, період з 05.08.1999 по 31.12.2023 відповідно до довідки Державного підприємства «Антонов» №342/282/283 від 27.12.2023 року за правилами, визначеними підпунктом «а» пункту 1 Порядку №418, а також повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років від 03.01.2024 та прийняти рішення з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, відповідний обов`язок необхідно покласти на відповідача 1 як на суб`єкта, уповноваженого приймати рішення за заявою позивача від 03.01.2024.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 цієї норми).

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1937,92 грн, інших судових витрат не заявлено.

Враховуючи висновки суду про протиправність рішення №63 від 03.02.2025, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, та рішення №287/03-16 від 28.03.2025 року № 63, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, суд вважає, що понесені позивачем витрати на сплату судового збору в сумі 1937,92 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів в розмірі по 968,96 грн з пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 77, 132, 139, 143, 241 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №63 від 03.02.2025, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Визнати протиправним та скасувати рішення №287/03-16 від 28.03.2025 року №63, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , який дає право на пенсію за вислугу років відповідно пункту «а» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період з 05.08.1999 по 31.12.2023 відповідно до довідки Державного підприємства «Антонов» №342/282/283 від 27.12.2023 року за правилами, визначеними підпунктом «а» пункту 1 Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву про призначення пенсії за вислугу років від 03.01.2024, подану ОСОБА_1 , та прийняти рішення, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; .

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 01.07.2025.

Суддя М.О. Семененко