Справа № 380/18288/24
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 рокусправа № 380/18288/24 м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач-1, ГУ ПФУ в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач-2, ГУ ПФУ у Львівській області), у якому просить:

- визнати протиправним рішення про відмову у перерахунку пенсії від 30.07.2024 за №46 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.11.1979 по 13.04.1981 згідно з дублікатом трудової книжки серії НОМЕР_1 до загального страхового стажу.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності (у розмірі пенсії за віком). Стверджує, що 22.07.2024 звернулася до відповідача-2 із заявою про перерахунок пенсії та зарахування до страхового стажу періоду роботи в Кам`янець-Подільському районному комбінаті побутового населення за період з 01.11.1979 до 13.04.1981, яку, з урахуванням принципу екстериторіальності, розглянув відповідач-1 та прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії з тих підстав, що до страхового стажу неможливо зарахувати період роботи в районному комбінаті побутового обслуговування населення, оскільки в наданій довідці та первинних документах ім`я та прізвище не відповідають паспортним даним. Стверджує, що спірний період трудової діяльності за первинними документами, під час оформлення яких допущені помилки, відповідає записам трудової книжки, у якій дані зазначено вірно, а тому не потребують підтвердження іншими доказами. Вважаючи прийняте відповідачем-1 рішення протиправним та таким, що порушує її право на належний соціальний захист, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 03.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

09.09.2024 відповідач-1 подав до суду відзив на позовну заяву з викладом заперечень щодо наведених позивачкою обставин та правових підстав позову. Свою позицію мотивує тим, що ОСОБА_1 звернулася до відповідача-2 із заявою, яку за принципом екстериторіальності розглянуло ГУ ПФУ в Харківській області та прийняло рішення про відмову у перерахунку пенсії. Причиною відмови слугувало непідтвердження позивачкою страхового стажу за період роботи в районному комбінаті побутового обслуговування населення. А з доданої до заяви довідки від 11.07.2024 №1110/05.03, виданої Кам`янець-Подільським міським архівом, до страхового стажу неможливо зарахувати відповідний період роботи, оскільки у довідці та в первинних документах ім`я та прізвище не відповідають паспортним даним позивачки. Тому, на переконання відповідача-1, спірний акт індивідуальної дії прийнято правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства. З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

16.09.2024 ГУ ПФУ у Львівській області подало відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначає, що позивачка звернулася до відповідача-2 із заявою та пакетом документів для перерахунку пенсії, додавши довідку №1110/05.03 від 11.07.2024, видану Кам`янець-Подільським міським архівом, що підтверджує її період роботи в районному комбінаті побутового обслуговування населення. За результатами розгляду заяви, за принципом екстериторіальності, ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення про відмову у перерахунку пенсії, покликаючись на те, що до страхового стажу неможливо зарахувати період роботи, оскільки в наданій довідці та первинних документах ім`я та прізвище позивачки не відповідають її паспортним даним. Ураховуючи зазначене, рішення № 46 від 30.07.2024 про відмову перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідачем-1 винесено відповідно до вимог чинного законодавства. Зважаючи на викладене, просить у задоволенні позовної заяви відмовити.

Частиною 5 ст. 262 КАС України унормовано, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутнє клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності (в розмірі пенсії за віком), що визнається сторонами.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 22.07.2024 про перерахунок пенсії.

До заяви додала копії архівної довідки №1110/05.03 від 11.07.2024, виданої Кам`янець-Подільським міським архівом, особової картки №692 форми Т-2, наказу Кам`янець-Подільського райпобуткомбінату від 31.10.1979 №115-к про прийняття на роботу та наказу Кам`янець-Подільського райпобуткомбінату від 31.04.1981 №31 про звільнення. Цей факт відповідачами не заперечується.

За змістом архівної довідки №1110/05.03 від 11.07.2024 «згідно документів з особового складу по Кам`янець-Подільському районному комбінаті побутового обслуговування населення ОСОБА_4 (так в документах) ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться:

- з 01 листопада 1979 року прийнята на роботу касиром-приймальником КПП в швейну майстерню с. Слобідка-Рихтецька (наказ №115-К від 31.10.1979 р. п. 1);

- з 13 квітня 1981 року звільнена з роботи по ст. 38 КЗпП УРСР, за власним бажання.

Згідно з розпорядженням Представника Президента України в Кам`янець-подільському районі від 09.06.1992 року «Про комерціалізацію діяльності Кам`янець-Подільського райпобуткомбінату» та розпорядження від 04.07.1992 року Кам`янець-Подільський районний окмбінат побутового обслуговування населення з 09.08.1992 року був реорганізований в Кам`янець-Подільське виробничо-комерційне торгівельне підприємство с. Довжок».

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення визначено ГУ ПФУ в Харківській області.

За результатами розгляду заяви відповідач-1 прийняв рішення від 30.07.2024 №46 про відмову в перерахунку пенсії.

У рішенні зазначено, що «вік заявника - 65 років, страховий стаж заявника становить 34 роки 10 місяців 23 дні.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Згідно з довідкою від 11.07.2024 №1110/05.03, виданою Кам`янець-Подільським міським архівом, за період роботи ОСОБА_6 в районному комбінаті побутового обслуговування населення до страхового стажу неможливо зарахувати період роботи, оскільки в ній та в первинних документах ім`я та прізвище не відповідають паспортним даним".

Враховуючи зазначене, вирішено відмовити в перерахунку ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю права на перерахунок.

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, позивачка пред`явила цей позов до суду.

Спірні правовідносини між сторонами склалися у зв`язку із прийняттям рішення про відмову у перерахунку пенсії з підстав незарахування періоду роботи в районному комбінаті побутового обслуговування населення до страхового стажу.

Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу виснувати, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел унормовані Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-IV унормовано, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

З огляду на наведене, страховий стаж, отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Закону №1058-IV.

За період до 01.01.2004 обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі ст. 56-63 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом ст. 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 постановою Кабінету Міністрів України №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - порядок №637).

За правилами п. 1 порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених нормативних приписів дозволяє виснувати, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Такий висновок корелюється з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16-а.

Згідно з п 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - інструкція №162, що була чинна станом на дату заповнення трудової книжки та внесення запису про прийняття позивачки на роботу), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Пунктом 2.3 інструкції №162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 інструкції №162).

Відповідно до п. 2.5 інструкції №162 у разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін., виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу.

За правилами п. 8.1. інструкції №162 контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснюється в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців» (далі - постанова №656).

За змістом п. 18 постанови №656 відповідальність за організацію робіт щодо ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, закладу, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, закладу, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну відповідальність, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Подібні нормативні положення містить і чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58 (далі інструкція №58) та постанова Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» (далі постанова №301).

Згідно з п. 4.1. інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Положеннями п. 2.4. інструкції №58 передбачено, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Відповідно до положень інструкції №58 заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником, тому відповідальним за заповнення трудової книжки, є роботодавець, а позивач не може нести відповідальності за допущені роботодавцем порушення при внесенні записів до трудової книжки.

Аналогічні норми містяться і у постанові №301, якою унормовано, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність (п. 4 постанови №301).

Суд зазначає, що законодавець поклав обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивачку права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

У постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду акцентував на тому, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення кадрових та бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання призначення пенсії по віку.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що позивачка не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивачки.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

За змістом п. 4.2 порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Тобто наявність сумнівів у відповідача щодо підстав для зарахування періодів роботи до страхового стажу, може слугувати підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Такий висновок корелюється з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 127/9055/17.

Суд констатує, що в матеріалах справи наявний дублікат трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , заповнена вперше 28.09.1979.

Як вбачається з її змісту, а саме запису №5 позивачка 01.11.1979 прийнята на роботу касиром-приймальником КПП в швейну майстерню с. Слобідка-Рихтецька Кам`янець-Подільського районного комбінату побутового обслуговування населення (нак. №115-К від 31.10.1979р.), та запису №6 - 13.04.1981 звільнена з роботи по ст. 38 КЗпП УРСР за власним бажанням (нак. №31 від 13.04.1981).

Зазначені записи в трудовій книжці є чіткими, перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст не містять, мають реквізити наказів, містять печатки. Жодних зауважень стосовно записів трудової книжки позивачки відповідач-1 не навів.

Суд акцентує на тому, що законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

До заяви про перерахунок пенсії позивачка додала архівну довідку від 11.07.2024 №1110/05.03, видану Кам`янець-Подільським міським архівом.

За змістом цієї довідки, по Кам`янець-Подільському районному комбінату побутового обслуговування населення гр. ОСОБА_4 значиться: з 01.11.1979 прийнята на роботу касиром-приймальником КПП в швейну майстерню с. Слобідка Рихтецька (нак.№115-К від 31.10.1979р.), з 13.04.1981 звільнена з роботи по ст.38 КЗпП УРСР за власним бажанням (нак. №31 від 13.04.1981).

До архівної довідки додано особову картку №692 форми Т-2, наказ Кам`янець-Подільського райпобуткомбінату від 31.10.1979 №115-к про прийняття на роботу та наказ Кам`янець-Подільського райпобуткомбінату від 31.04.1981 №31 про звільнення.

Суд звертає увагу, що дати і номери наказів згідно з записами 5, 6 трудової книжки відповідають відомостям, вказаним в архівній довідці та доданих до неї документах.

Пенсійний орган відмовив у перерахунку пенсії з огляду на те, що в архівній довідці та в первинних документах ім`я та прізвище не відповідають паспортним даним.

У контексті зазначеного суд звертає увагу на таке.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком записаний ОСОБА_8 .

Як суд установив, згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу за актовим записом №35, 06.06.1979 зареєстровано шлюб позивачки з ОСОБА_9 . У відомостях про дружину зазначено прізвище до державної реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , прізвище після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 .

Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.08.2007 шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №160 від 07.08.2007. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоюється прізвище ОСОБА_3 .

З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , особова картка № НОМЕР_4 форми Т-2, наказ Кам`янець-Подільського райпобуткомбінату від 31.10.1979 №115-к про прийняття на роботу та наказ Кам`янець-Подільського райпобуткомбінату від 31.04.1981 №31 про звільнення підтверджують стаж роботи на Кам`янець-Подільському районному комбінаті побутового обслуговування населення за період з 01.11.1979 до 13.04.1981 саме позивачки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, відповідач-1 протиправно не зарахував до страхового стажу позивачки період роботи у Кам`янець-Подільському районному комбінаті побутового обслуговування населення та відмовив у перерахунку пенсії.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України способом захисту прав особи від неправомірного рішення є визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Право на оскарження рішення (індивідуального акта) суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте або яке безпосередньо стосується прав, свобод та інтересів цієї особи.

Суд констатує, що рішення про відмову у перерахунку пенсії від 30.07.2024 за №46 ГУ ПФУ в Харківській області ґрунтується виключно на невідповідності документів паспортним даним, що визнано судовим розглядом помилковим, відтак підлягає визнанню протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Стосовно обраного способу захисту суд звертає увагу на таке.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Частиною 2 ст. 9 КАС України регламентовано, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №757/30991/18-а сформульовано правовий висновок, відповідно до якого вихід суду за межі позовних вимог можливий у тому разі, якщо позивач вказавши у заяві одну конкретну вимогу, не зазначив іншу, яка має послідовний зв`язок із попередньою та випливає із фактично спірної ситуації, викладеної у позовній заяві. Вихід за межі позовних вимог можливий за таких умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який він просить; повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

З огляду на встановлене право позивачки на зарахування до загального страхового стажу за період роботи у Кам`янець-Подільському районному комбінаті до загального страхового стажу, що є підставою для проведення перерахунку пенсії, суд уважає за доцільне вийти за межі заявлених позовних вимог та захистити порушене право позивачки у спосіб зобов`язання відповідача-1 зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.11.1979 до 13.04.1981 на посаді касира-приймальника КПП у швейній майстерні Кам`янець-Подільського районного комбінату побутового обслуговування населення та здійснити на підставі заяви про призначення/перерахунок пенсії від 22.07.2024 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно вимоги позивачки про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати період роботи з 01.11.1979 до 13.04.1981 згідно дубліката трудової книжки серії НОМЕР_1 до загального страхового стажу, суд враховує таке.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (далі - порядок №22-1).

Відповідно до п. 1.1 розділу І порядку №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Зі змісту п. 4.2 розділу IV порядку №22-1 вбачається, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу IV порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами п. 4.10 розділу IV порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Так, у межах спірних правовідносин заява позивачки про перерахунок пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Харківській області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.

Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Відтак, з огляду на приписи п. 4.2, 4. 10 розділу IV порядку №22-1 належним відповідачем щодо зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи та повторного розгляду її заяви є саме ГУ ПФУ в Харківській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву позивачки про перерахунок пенсії та прийняв рішення про відмову.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 у справі №240/16372/23, який у силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

Отже, у задоволенні позовної вимоги, адресованої до ГУ ПФУ у Львівській області, необхідно відмовити, оскільки останнє не здійснював опрацювання пенсійної справи позивачки та не приймало жодних рішень.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, водночас обравши ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, незалежно від формулювання позовних вимог, яке зазначене у позовній заяві.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України унормовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з цим позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Отже, понесені позивачкою документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Харківській області.

Водночас суд зауважує, що відшкодуванню підлягає вся сума судового збору. Оскільки, незважаючи на часткове задоволення позову, суд установив порушення прав позивачки внаслідок винесення протиправного рішення відповідачем-1 і спір по суті вирішено на її користь, тобто задоволені позовні вимоги немайнового та майнового характеру.

Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у перерахунку пенсії управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.07.2024 №46.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.11.1979 до 13.04.1981 на посаді касира-приймальника КПП у швейній майстерні Кам`янець-Подільського районного комбінату побутового обслуговування населення та здійснити на підставі заяви про призначення/перерахунок пенсії від 22.07.2024 перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

4. У задоволення іншої частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач-1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, ).

Відповідач-2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ).

СуддяАндрусів Уляна Богданівна