Справа № 380/24726/24
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 рокусправа № 380/24726/24

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.

секретар судового засідання Янковська І.І.,

за участю:

представника позивача Кропивницької У.М.,

представника відповідача Гурняк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: м.Львів, вул. Стрийська, 35, код ЄДРПОУ ВП 43968090) (далі відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 27.08.2024 № 36658/13-01-07-09 про застосування відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1 327 200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є неправомірним, оскільки винесене з порушенням чинного законодавства. Зазначає, що 09.07.2024 працівники ГУ ДПС в Івано-Франківській прибули в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_2 , із метою проведення фактичної перевірки. Позивач вважає, що фактична перевірка призначена контролюючим органом за відсутності визначених пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України підстав. Поряд з цим, на виконання вимог податкового законодавства позивачем під час перевірки безпосередньо в приміщенні магазину надано посадовим особам податкового органу всі первинні документи, обов`язковість ведення яких передбачена чинним законодавством, та які, в свою чергу, належать або пов`язані з предметом цієї перевірки й підтверджують факт реальності господарських операцій, у тому числі походження товарно-матеріальних цінностей. Зокрема, ФОП ОСОБА_1 надав такі документи: договір комісії; договір суборенди; акт приймання-передачі товарів; форму введення обліку товарних запасів; договори про співпрацю, а також інші документи.

Водночас, працівники ДПС не взяли до уваги надані первинні документи, припустили вчинення платником податків порушень пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», і як наслідок, порушуючи права платника податків, норми податкового законодавства, склали акт фактичної перевірки від 18.07.2024 № 090840 за відсутності жодних належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення суб`єктом господарювання таких порушень. Із цим актом позивач не погодився, а тому представник ФОП ОСОБА_1 у визначені податковим законодавством строки подала заперечення на акт перевірки, до яких також було долучено весь пакет первинних документів на підтвердження здійснення господарської діяльності, які були безпідставно та без належного мотивування залишені без задоволення.

Позивач зазначає, що всі товари, які знаходились у магазині, офіційно отримані платником податків за відповідними правочинами, які неодноразово надавалися, проте з незрозумілих причин не взяті до уваги. Також вказує, що у цьому випадку відсутні правові підстави для застосування до платника податків фінансової санкції у заявленому ДПС розмірі, оскільки всі товари, які знаходились в магазині, офіційно отримані платником податків за відповідним договором комісії та актом приймання-передачі, що підтверджується прихідними документами, які були неодноразово надані під час перевірки, проте безпідставно не враховані .

Позивач вважає, що під час проведення фактичної перевірки не було достеменно встановлено незабезпечення введення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, ненадання документів, що підтверджують облік та походження товарних запасів, у зв`язку з чим висновки, зазначені ГУ ДПС в Івано-Франківській області в акті фактичної перевірки про порушення позивачем вимог чинного законодавства, є припущеннями інспекторів. Твердження працівників ДПС не знайшли свого підтвердження, відтак встановлені в ході перевірки порушення є неправомірними та необґрунтованими, а тому оспорюване ППР від 27.08.2024 № 36658/13-01-07-09 є незаконним і підлягає скасуванню.

Ухвалою від 16.12.2024 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач 03.01.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що працівниками ГУ ДПС в Івано-Франківській області відповідно до наказу від 09.07.2024 № 2115-п та направлень на перевірку від 09.07.2024 № 3938, № 3939 проведена фактична перевірка магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належить ФОП ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Перевірка проведена у присутності представника ФОП ОСОБА_1 - ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 . В ході перевірки представнику позивача вручено вимогу про надання документів. ФОП ОСОБА_1 здійснює торгівлю технічно-складними побутовими товарами (мобільна телефони, ноутбуки, аксесуари до них) та перебуває на спрощеній системі оподаткування. На письмову вимогу про надання документів до перевірки надано тільки договір комісії від 14.05.2024 № ос-14-05-24 ГР та акт приймання-передачі товарів до договору комісії від 14.05.2024 № ос-14-05-24 ГР. Документи щодо походження товарів, а також виписки про рух коштів через банківський термінал до перевірки не надано. Згідно з п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР необхідним є ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів, довзоляється здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

На підставі акта фактичної перевірки № 13434/15/13/РРО/ НОМЕР_1 від 18.07.2024 ГУ ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 27.08.2024 № 36658/13-01-07-09 (форма С) на суму 1327200 грн., яке вручено платнику 31.08.2024.

З урахуванням наведених обставин відповідач вказує, що перевіркою встановлено порушення п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 1327200,00 грн, тому податкове повідомлення-рішення № 36658/13-01-07-09 від 27.08.2024 є правомірним.

Від представника позивача надійшли відповідь на відзив та додаткові пояснення.

Представником відповідача 19.03.2025 та 26.03.2025 подано додаткові пояснення.

Ухвалою від 14.04.2025, внесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Представниками сторін 16.06.2025 та 17.06.2025 подано додаткові пояснення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснює підприємницьку діяльність з 22.09.2022, номер запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 001165031.

Видами діяльності позивача за КВЕД є: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний); 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням; 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього; 47.41 Роздрібна торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням у спеціалізованих магазинах; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах; 47.78 Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах; 47.79 Роздрібна торгівля уживаними товарами в магазинах; 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устатковання 95.12 Ремонт обладнання зв`язку; 95.12 Ремонт обладнання зв`язку; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

Посадовими особами ГУ ДПС у Івано-Франківській області на підставі наказу від 09.07.2024 №2115-п та направлень на перевірку від 09.07.2024 №39378 та №3939 проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює господарську діяльність позивач.

За результатами фактичної перевірки складено акт від 10.07.2024 №13434/15/13/РРО/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_5 пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме: порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів у встановленому законодавством порядку на загальну суму 1327200,00 грн, а також пункту 44.6. статті 44 ПК України, а саме ненадання на вимогу контролюючого органу виписки про рух коштів через банківський термінал.

В ході перевірки уповноваженому представнику позивача вручено вимогу про надання документів.

На письмову вимогу про надання документів до перевірки надано договір комісії від 14.05.2024 № ос-14-05-24 ГР та акт приймання-передачі товарів до договору комісії від 14.05.2024 № ос-14-05-24 ГР.

Фізичні особи підприємці ОСОБА_3 та Яцуляк Р.Я., які є представниками позивача по договору про співпрацю, відмовилися від підписання Акту фактичної перевірки та отримання такого Акту, про що Головним управлінням ДПС у Івано-Франківській області складено акт від 08.07.2024 №1567.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач подав на вищезазначений акт заперечення від 03.08.2025, до яких повторно долучив копію договору комісії, копію акта приймання-передачі товару до договору комісії та копії форми обліку товарних запасів.

За результатом розгляду поданих заперечень Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області листом від 21.08.2024 повідомлено позивача про те, що зафіксовані в акті перевірки від 18.07.2024 порушення вимог чинного законодавства України, не спростовується поданими запереченнями.

На підставі акту перевірки від 10.07.2024 №13434/15/13/РРО/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.08.2024 № 36658/13-01-07-09, згідно із яким за порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, на підставі пункту 54.3 статті 54 ПК України, статті 20 Закону №265/95-ВР до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 1327200,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 27.08.2024 № 36658/13-01-07-09 оскаржене позивачем в адміністративному порядку шляхом подання до ДПС України скарги від 09.09.2024.

Рішенням ДПС України від 11.11.2024 №33776/6/99-00-06-03-02-06 оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки та спірним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Одним із видів податкового контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства відповідно до статті 75 ПК України є право контролюючих органів на проведення камеральної, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичної перевірки.

Такі перевірки мають свої особливості щодо сфери правового регулювання, підстав для їх призначення, проведення, оформлення результатів та прийнятих за її наслідками рішень.

Так, підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.

На відміну від всіх інших передбачених законом перевірок фактична перевірка здійснюється без будь-якого попередження платника податку (особи) відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України.

Водночас попри відсутність необхідності попередження платника про проведення фактичної перевірки закон встановлює підставі та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її здійснення. Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, окреслений у відповідних підпунктах пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Суд звертає увагу на правове формулювання норми пункту 80.2 статті 80 ПК України, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки. Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім пункту 81.1 статті 81 ПК України закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.

За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.

У постанові від 26 березня 2024 року у справі № 420/9909/23 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду висловив правову позицію у подібних правовідносинах, зокрема:

«Верховний Суд у складі Судової палати вважає, що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів. Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки».

Суд враховує, що інформацією, у зв`язку з якою прийнято наказ від 09.07.2024 №2115-п, стала доповідна записка начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 01.05.2024 №135/09-19-07-06-26.

Зокрема, зі змісту вказаної доповідної записки випливає, що перевірка магазину «Ябко» була проведена на виконання листів ДПС України від 29.04.2024 №12571/7/99-00-07-04-02-07 та від 26.04.2024 №12418/7/99-00-07-04-02-07 щодо проведення фактичних перевірок господарських одиниць, у яких при проведенні обстежень чи за результатами проведеного аналізу встановлено ймовірні порушення вимог чинного законодавства.

Судом не встановлено, що вказана доповідна записка управління податкового аудиту мала істотні недоліки, не відображала в собі достатньої інформації, що була в наявності/отримана відповідачем в установленому законодавством порядку від державного органу, що може свідчити про можливі порушення платником податків законодавства, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій та не могла слугувати підставою та достатнім обґрунтуванням для призначення фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Отже, суд вважає, що вказаний лист (доповідна записка) в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок.

Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 27.03.2025 у справі №280/6830/23 від 27.03.2025 у справі №560/15692/23 від 06.02.2025 у справі №120/11036/23.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що посадові особи ГУ ДПС в Івано-Франківській області фактично вийшли за межі проведення фактичної перевірки та провели перевірку з питання не визначеного в наказі, а саме: дотримання суб`єктом господарювання порядку обліку товарних запасів, оскільки в наказі від 09.07.2024 №2108-п зазначено, що перевірка здійснювалася, у тому числі з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, у свою чергу відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР введення обліку товарних запасів належить до обов`язків суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції.

Отже, доводи позивача щодо неправомірності проведення ГУ ДПС в Івано-Франківській області фактичної перевірки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, судом не встановлено таких порушень вимог податкового законодавства під час призначення фактичної перевірки, що мають наслідком протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Щодо суті порушень, суд зазначає таке.

Пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР) передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.

Згідно з абзацом 60 статті 2 Закону №265/95 термін технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту для цілей цього Закону вживається у значенні, наведеному в Законі України Про захист прав споживачів. Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2017 №231. Смартфони та мобільні телефони відносяться до даного переліку.

Згідно з статтею 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП визначає Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03.09.2021№496, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за №1411/37033 (далі - Порядок №496).

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №496 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;

первинні документи опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.

Згідно з пунктами 1 та 2 розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

Форма обліку має містити зазначені в довільному порядку дані ФОП: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки ФОП або серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті, податкова адреса, назва та адреса місця продажу (господарського об`єкта) або місця зберігання, в межах якого ведеться облік. Для паперової форми обліку зазначені дані мають міститися на титульному аркуші.

Отже документами, що є підставою для внесення записів до товарних запасів є накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, акти приймання-передачі товарів, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи тощо.

В свою чергу законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для обліку товарних запасів.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (далі Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Під час перевірки було встановлено порушення позивачем ведення порядку обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 1327200,00 грн, які не підтверджені під час проведення перевірки первинними документами, що підтверджують облік та походження товарів.

Суд зауважує, що такий висновок відповідача ґрунтується лише на твердженні про неподання позивачем виписки про рух коштів через банківський термінал.

Суд критично оцінює такий висновок податкового органу, як підставу для застосування до позивача штрафних санкцій, оскільки сам факт неподання банківської виписки про рух коштів не свідчить про відсутність обліку товарів, що перебувають на реалізації. Суду не надано доказів того, що на момент перевірки проводилися розрахункові операції за товари.

Водночас, під час перевірки представник позивача надав посадовим особам податкового органу договір комісії; договір суборенди; акт приймання-передачі товарів; договори про співпрацю та форму введення обліку товарних запасів. Вказана обставина не заперечується відповідачем та підтверджується актом фактичної перевірки. При цьому, посадові особи ГУ ДПС в Івано-Франківській області в акті фактичної перевірки вказали, що залишок товарів, що є в реалізації відповідають переліку товару, зазначеному в акті приймання-передачі товару.

Тобто, контролюючим органом не було встановлено факту реалізації товару, перелік якого наведений в акті приймання-передачі.

Суд дослідив долучені до справи документи, а саме: договір комісії від 14.05.2024 № ОС-14-05-24-ГР; акт приймання-передачі товарів до договору комісії від 14.05.2024 № ОС-14-05-24-ГР та форму обліку товарних запасів, які були подані позивачем та досліджувались посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області під час фактичної перевірки.

Так, відповідно до договору комісії від 14.05.2024 № ОС-14-05-24-ГР, укладеного між ФОП ОСОБА_6 (комітент) та ФОП ОСОБА_1 (комісіонер), його предметом є зобов`язання комісіонера за дорученням комітента, від свого імені за плату (винагороду) укладати за рахунок комітента договори щодо продажу товарів, передбачених договором (пункт 1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору комісії передбачено, що конкретні умови щодо ціни, кількості, якості та асортименту продукції, наведено у актах приймання-передачі товарів.

Згідно з пунктом 4.1. договору комісії передання товарів комітентом комісіонеру для продажу відповідно до умов цього договору здійснюється за актом приймання-передачі товарів на таких умовах:

- місце передання: АДРЕСА_2 ;

- порядок транспортування продукції, що передається комісіонерові для продажу відповідно до умов цього договору, до місця передання визначається комітентом.

Актом приймання-передачі товарів від 01.07.2024 позивачу передано 971 одиницю товару на загальну суму 1 327 200,00 грн.

Отримання товару за вказаним актом приймання-передачі товарів відображено позивачем у формі ведення обліку товарних запасів. Фактично вказана обставина спростовує доводи відповідача про відсутність документів щодо обліку товарів на момент перевірки у ФОП ОСОБА_1 .

Отже, на момент проведення перевірки у позивача були наявні відповідні документи, що підтверджували походження та облік товару, який знаходився в реалізації. Розбіжностей щодо переліку товарів, які отримані позивачем за актом приймання-передачі з тими, які знаходились у місці їх реалізації, податковим органом не встановлено.

Суд констатує, що податковий орган взагалі не надав оцінки первинним документам, які були долучені позивачем під час перевірки і в подальшому до заперечення на акт перевірки та скарги.

У даній справі відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції щодо придбання позивачем товару, який реалізовувався ним у магазині. Фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами; відповідачем не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про порушення позивачем ведення обліку товарних запасів.

За наведених обставин суд зазначає, що відповідач не довів правомірність та обґрунтованість свого висновку про порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, викладених в акті фактичної перевірки.

Враховуючи вищевикладене в сукупності суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області №№ 36658/13-01-07-09 від 27.08.2024, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 1327200,00 грн, винесено відповідачем без дотримання вимог закону, а тому є наявними правові підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, відповідно до ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, який в силу ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 36658/13-01-07-09 від 27.08.2024.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, вул. Стрийська, 35, м. Львів, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 10617 (десять тисяч шістсот сімнадцять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 27.06.2025.

Суддя Р.І. Кузан