Справа № 600/1757/25-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1757/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

I. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Чернівецького апеляційного суду (далі відповідач-1), Державної судової адміністрації України (далі відповідач-2), в якому просить:

- зобов`язати відповідачів дотримуватися норм Конституції України, чинного законодавства України, зокрема, при забезпеченні бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для проведення видатків з виплати заробітної плати та при здійсненні нарахування і виплати позивачці - ОСОБА_1 заробітної плати з надбавкою за вислугу років на державній службі, зокрема: дотримуватися встановленого порядку, визначеного статтями 50, 52 чинного Закону України «Про державну службу» при проведенні вказаних видатків;

- визнати протиправними дії Чернівецького апеляційного суду щодо нарахування та виплати позивачці ОСОБА_1 надбавки за вислугу років на державній службі в розмірі 30 відсотків посадового окладу в період з 01 січня 2025 року по день набрання судовим рішенням у справі законної сили із застосуванням пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 №4059-ІХ;

- визнати протиправними дії Чернівецького апеляційного суду, які полягають у видачі наказу №05-05/38-к від 29.01.2025 про встановлення позивачці ОСОБА_1 надбавки за вислугу років на державній службі в розмірі 30 відсотків посадового окладу із застосуванням пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 №4059-ІХ;

- зобов`язати Чернівецький апеляційний суд скасувати наказ Чернівецького апеляційного суду №05-05/38-к від 29.01.2025 "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 ", яким визначено, що ОСОБА_1 , головному спеціалісту відділу судової статистики, кодифікаційно-довідкової роботи та звернень громадян з 01.01.2025 на 2025 рік встановлюється надбавка за вислугу років на державній службі у розмірі 30 відсотків посадового окладу;

- зобов`язати Чернівецький апеляційний суд здійснити перерахунок та виплату позивачці ОСОБА_1 заробітної плати з усіма її складовими, а саме: незаконно недорахованої надбавки за вислугу років на державній службі, в порядку, визначеному статтями 50, 52 Закону України «Про державну службу» за період з 01 січня 2025 року по день набрання судовим рішенням у справі законної сили та виплачувати надбавку за вислугу років на державній службі у належних відсоткових розмірах, тобто, на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» на підставі чинного наказу Чернівецького апеляційного суду №05- 05/37-к від 06.04.2023;

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Чернівецького апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати заробітної плати з надбавкою за вислугу років в повному обсязі;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Чернівецький апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для проведення видатків з виплати позивачці ОСОБА_1 заробітної плати з усіма її складовими, а саме, незаконно недорахованої та недоплаченої надбавки за вислугу років на рівні 3 відсотків від посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу в порядку, визначеному статтею 52 Закону України «Про державну службу» за період з 01 січня 2025 року по день набрання судовим рішенням у справі законної сили.

1.2. Ухвалою суду від 17.04.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що працює на посаді головного спеціаліста відділу судової статистики, кодифікаційно-довідкової роботи та звернень громадян Чернівецького апеляційного суду з 09.11.2018 по теперішній час. Стаж роботи на державній службі станом на 16.04.2025 становить 18 років 11 місяців 23 дні. Вказані факти підтверджуються відповідною Довідкою, виданою Чернівецьким апеляційним судом 16.04.2025 №05-29/14/2025. Працюючи на вказаній посаді та маючи стаж роботи на державній службі майже 19 років, отримувала заробітну плату, для визначення розміру якої використовувався порядок, передбачений статтями 50, 52 чинного Закону України «Про державну службу» (№889-VIII), а саме: з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, премії та надбавки за вислугу років, що складає 50 відсотків від посадового окладу - тобто я досягла максимального рівня доплат за вислугу років.

2.2. Проте стверджує, що з 01.01.2025 року вона не отримує заробітну плату з надбавкою за вислугу років, в розмірі, встановленому чинним Законом України «Про державну службу», оскільки пунктом 13 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» №4059-ІХ, встановлено надбавку за вислугу років державним службовцям на рівні 2 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Наказом керівника апарату Чернівецького апеляційного суду від 29.01.2025 року №05-05/38-к вирішено застосувати пункт 13 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-ІХ, тобто встановити мені з 01.01.2025 на 2025 рік надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30 відсотків посадового окладу.

2.3. З даним наказом вона ознайомлена 30.01.2025, але з ним не погоджується та вважає, що він є незаконним та протиправно обмежує її право на надбавку за вислугу років у розмірі 50 відсотків посадового окладу.

2.4. Наголошує, що у Прикінцевих положеннях Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» (№4059-ІХ), зокрема, зазначено, що дію частини першої статті 52 Закону України «Про державну службу» (№889-VIII) зупинено на 2025 рік в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям державних органів, які здійснюють оплату праці на основі класифікації посад, згідно із Законом №4059-ІХ. Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

2.5. Однак, позивачка вважає, що зупинення на 2025 рік Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік» (№ 4059-ІХ) дії частини першої статті 52 Закону України «Про державну службу» в частині встановлення надбавки за вислугу років суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України, так як Закон №4059-ІХ не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених у спеціальних законах. Зупинення на 2025 рік Законом України № 4059-ІХ дії частини першої статті 52 Закону України «Про державну службу» в частині встановлення надбавки за вислугу років є протиправним та таким, що погіршує становище позивачки у зв`язку із вчиненням щодо неї протиправних дій та протиправно обмежує її право на надбавку за вислугу років у розмірі 50 відсотків посадового окладу. А тому, при розгляді її позовної заяви слід керуватися, зокрема, нормами частини першої статті 52 чинного Закону України «Про державну службу».

2.6. Таким чином, оскільки на підставі статті 52 чинного Закону України "Про державну службу" (№889-VIII) (незаконно, всупереч Конституції України, зупинено дію частини першої статті 52 чинного Закону України «Про державну службу» (№889-VIII) абзацом 28 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» (№ 4059-ІХ), так як її право на надбавку за вислугу років в розмірі 50 відсотків посадового окладу уже було встановлено відповідно до чинного наказу Керівника апарату Чернівецького апеляційного суду від 06.04.2023 року №05-05/37-к.

Позиція відповідача-1

2.7. До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-1 зазначає, що обчислення та виплата позивачці надбавки за вислугу років в розмірі 30% посадового окладу здійснювалось виключно на підставі п. 13 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», яка є чинною на час спірних правовідносин, а не у зв`язку з будь- якими протиправними діями Чернівецького апеляційного суду, як на це покликається позивачка у своїй позовній заяві.

2.8. При цьому зауважує, що Чернівецький апеляційний суд, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня у спірних правовідносинах не має повноважень надавати оцінку прийнятим законам на їх відповідність Конституції України, а зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому у відповідача були відсутні будь-які правові підстави не виконувати вказані вимоги чинних законів України.

2.9. З огляду на все вищевикладене, вважає, що підстав для визнання протиправними дій Чернівецького апеляційного суду щодо нарахування та виплати позивачу щомісяця 30% надбавки за вислугу років від посадового окладу, скасування наказу про встановлення такої надбавки та зобов`язання здійснити перерахунок відповідно до ст. 52 Закону України «Про державну службу» немає.

Позиція відповідача-2

2.10. Відповідач-2 правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, у зв`язку із цим, суд, керуючись положеннями частини 6 статті 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. З матеріалів справи та з аргументів сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді головного спеціаліста відділу судової статистики, кодифікаційно-довідкової роботи та звернень громадян Чернівецького апеляційного суду з 09.11.2018 року. Стаж роботи на державній службі станом на 16.04.2025 року становить 18 років 11 місяців 23 дні, про що свідчить довідка, видана Чернівецьким апеляційним судом 16.04.2025 №05-29/14/2025.

3.2. Наказом Керівника апарату Чернівецького апеляційного суду від 06.04.2023 року №05-05/37-к «Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 » визначено встановити ОСОБА_1 , головному спеціалісту відділу судової статистики, кодифікаційно-довідкової роботи та звернень громадян суду з 25.04.2023 року надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 50% посадового окладу з розрахунку стажу -17 років.

3.3. Однак, наказом Керівника апарату Чернівецького апеляційного суду від 29.01.2025 року №05-05/38-к «Про встановлення надбавки за вислугу років ОСОБА_1 », відповідно до пункту 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-ІХ, враховуючи наказ керівника апарату суду від 26.10.2023 року № 05-08/15-аг «Про проведення класифікації посад державної служби у Чернівецькому апеляційному суді» та проведену класифікацію посад державної служби Чернівецького апеляційного суду, трудової книжки, розрахунку стажу ОСОБА_1 , визначено встановити ОСОБА_1 , головному спеціалісту відділу судової статистики, кодифікаційно-довідкової роботи та звернень громадян суду з 01.01.2025 року на 2025 рік надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30% посадового окладу з розрахунку стажу - 18 років 8 місяців 8 днів.

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ПОЗИЦІЯ СУДУ

Засади, якими керується суд при здійсненні правосуддя у цій справі

4.1. Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд насамперед має визначити проблему, яка породила правовий конфлікт (яким є публічно-правовий спір) та ефективні, разом з цим справедливі, шляхи її усунення.

4.2. Сутністю цього спору є те, що позивач, не погоджується із прийнятим по відношенню до неї наказом Керівника апарату Чернівецького апеляційного суду від 29.01.2025 року №05-05/38-к, яким встановлено з 01.01.2025 року на 2025 рік надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30% посадового окладу з розрахунку стажу - 18 років 8 місяців 8 днів.

А тому, суд надасть такому наказу та діям відповідача-1 щодо нарахування та виплати надбавки за вислугу років на державній службі в розмірі 30 відсотків посадового окладу оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам, через призму верховенства права.

4.3. Суд зазначає, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

4.4. При цьому, варто зазначити, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, у тому числі з фізичною особою-підприємцем, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

4.5. Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

4.6. При наданні оцінки на предмет правомірності оскаржуваного наказу, суд виходить з того, що такий акт в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому має відповідати критеріям законності таких рішень, які наведені у частині 2 статті 2 КАС України.

4.7. Водночас суд звертає увагу на положення частини 2 статті 77 КАС України, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

4.8. Так, організацію судової влади, зокрема загальні питання організаційного забезпечення діяльності судів, визначено в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

4.9. Відповідно до статті 146 Закону № 1402-VIII держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до Конституції України.

Забезпечення функціонування судової влади передбачає:

1) окреме визначення у Державному бюджеті України видатків на утримання судів не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення правосуддя відповідно до закону;

2) законодавче гарантування повного і своєчасного фінансування судів;

3) гарантування достатнього рівня соціального забезпечення суддів.

Видатки на утримання судів визначаються з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

4.10. Частинами першою-п`ятою статті 148 Закону № 1402-VIII установлено, що фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Видатки загального фонду Державного бюджету України на утримання судів належать до захищених статей видатків Державного бюджету України.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють:

1) Верховний Суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності;

1-1) вищий спеціалізований суд - щодо фінансового забезпечення його діяльності;

2) Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України;

3) Вища рада правосуддя - щодо фінансового забезпечення її діяльності.

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Видатки на утримання судів у Державному бюджеті України визначаються окремим рядком щодо Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, апеляційної палати вищого спеціалізованого суду, а також у цілому щодо апеляційних, місцевих судів.

4.11. Згідно з частиною першою статті 150 Закону № 1402-VIII призначення на посади державних службовців, працівників, які виконують функції з обслуговування, оплата праці та соціальні гарантії працівників апаратів місцевих, апеляційних судів, вищих спеціалізованих судів, апарату Верховного Суду, секретаріатів Вищої ради правосуддя і Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони регулюються нормами законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

4.12. Правовий статус державного службовця та відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

4.13. Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 889-VIII державний службовець має право, зокрема, на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

4.14. Згідно з частиною першою статті 46 Закону № 889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

4.15. Частинами першою, другою статті 50 Закону № 889-VIII передбачено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).

4.16. Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

4.17. Водночас, дію частини першої статті 52 зупинено на 2025 рік в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям державних органів, які здійснюють оплату праці на основі класифікації посад, згідно із Законом № 4059-IX від 19.11.2024 року.

4.18. Так, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 року №4059-IX (далі Закон №4059-IX) передбачено, що зупинити на 2025 рік дію частини першої статті 52 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 4, ст. 43; 2019 р., № 43, ст. 250) в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям державних органів, які здійснюють оплату праці на основі класифікації посад.

4.19. При цьому, пунктом 11 Прикінцевих положень Закону №4059-IX установлено, що у 2025 році оплата праці державних службовців здійснюється на основі класифікації посад, з урахуванням класифікації посад, проведеної у 2024 році, крім державних органів, зазначених у пунктах 16 та 17 цього розділу та частині сьомій статті 50 Закону України "Про державну службу".

4.20. Також, як визначено пунктом 13 Прикінцевих положень Закону №4059-IX у 2025 році оплата праці державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з:

1) сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, інших доплат, передбачених законами України;

2) варіативної заробітної плати - премій, компенсацій за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця та за вакантною посадою державної служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.

Норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

4.21. У цій справі судом встановлено, що оскаржуваним наказом, в порядку виконання вищевказаних положень Закону №4059-IX, визначено позивачу виплачувати з 01.01.2025 року на 2025 рік надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30% посадового окладу з розрахунку стажу - 18 років 8 місяців 8 днів.

4.22. Введені Законом №4059-IX з 01.01.2025 року особливості обчислення надбавки за вислугу років є частиною реформи оплати праці державних службовців.

4.23. Ключові аспекти цієї реформи сформульовано в Концепції реформування системи оплати праці державних службовців, затвердженій розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 №622-р (далі - Концепція), що є частиною Стратегії реформування державного управління України на період до 2021 року, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №474 (далі - Стратегія).

4.24. Стратегією було визначено пріоритетність завдань з реалізації положень Закону №889-VIII стосовно реформування системи оплати праці державних службовців, зокрема підвищення прозорості, передбачуваності та справедливості заробітної плати, посилення ролі сталої частки (посадового окладу) в структурі заробітної плати державних службовців.

4.25. Реалізація Концепції передбачала зміну системи та підходів до регулювання оплати праці у сфері державної служби, що спрямована на, зокрема:

- запровадження системи оплати праці державних службовців на основі класифікації посад державної служби - установлення посадових окладів на посадах державної служби на основі їх цінності, що позбавить необхідності додаткового поділу державних органів на рівні та встановлення додаткових коригуючих коефіцієнтів для державних органів або за функціональним напрямом діяльності на посаді;

- закріплення посадового окладу як ключового (найвагомішого) елемента в структурі заробітної плати державного службовця при тому, що частка фіксованих виплат становить не менш як 70 відсотків, а інших (змінних) виплат не більш як 30 відсотків.

4.26. Відповідно до Концепції, шляхами її реалізації є, зокрема, зміни щодо подальшого посилення ролі посадового окладу внаслідок оптимізації структури заробітної плати державного службовця, а саме: зменшення максимальної надбавки за вислугу років до 30 відсотків (за умови підвищення посадових окладів) або врахування "ефективної вислуги" як кроків у запровадженій системі грейдів.

4.27. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.07.2021 року №831-р «Деякі питання реформування державного управління України» затверджено Стратегію реформування державного управління України на 2022-2025 роки, відповідно до якої підвищення престижу держави та її конкурентоспроможності як роботодавця, створення можливості залучати та утримувати на державній службі найбільш кваліфікованих фахівців зумовлює необхідність проведення реформи системи оплати праці державних службовців, яка передбачатиме, зокрема підвищення прозорості, передбачуваності та справедливості заробітної плати, посилення ролі сталої частини та обмеження варіативної частини (частини, яка може змінюватися за рішенням керівника) в структурі заробітної плати на індивідуальному рівні та фонду заробітної плати кожного державного органу (частка сталої частини заробітної плати повинна становити не менш як 70 відсотків, а варіативної частини - не більш як 30 відсотків), зменшення та усунення розриву в оплаті праці державних службовців. Зменшення частки премій сприятиме запобіганню встановленню керівником розміру заробітної плати на власний розсуд, а також зниженню ризику політизації державних службовців;

4.28. Черговим (проміжним) етапом реалізації вказаної реформи стало прийняття Кабінетом Міністрів України: 1) постанови від 23.10.2023 №1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», якою затверджено Каталог типових посад державної служби і критерії віднесення до таких посад, та Алгоритм проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану; 2) постанови від 29.12.2023 №1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», якою затверджено Схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році, а також Перелік типових посад державної служби в межах рівнів посад, і, зрештою; 3) ухвалення законодавцем Закону № 3460-IX, «Перехідні положення» якого визначили структуру заробітної плати державного службовця та порядок обчислення й виплати її елементів, зокрема згаданих особливостей обчислення розміру надбавки за вислугу років.

4.29. Реформування системи публічного управління в Україні здійснюється з урахуванням європейських стандартів належного адміністрування. Так, з метою реалізації програми Європейського Союзу «Ukraine Facility Plan», запровадженої Регламентом Європейського Парламенту та Ради ЄС від 29.02.2024 № 2024/792, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18.03.2024 № 244-р схвалено План України, відповідно до якого в межах Компоненту І передбачено «Реформу оплати праці державних службовців». Ухвалене в межах реформи законодавство повинно забезпечити: впровадження оплати праці на основі класифікації посад за функціональним спрямуванням; чітке розподілення заробітної плати на фіксовану (або гарантовану) частину (не менше 70 відсотків) і варіативну (стимулюючу) частину (не більше 30 відсотків); зниження надбавки за вислугу років з 50 відсотків до 30 відсотків (розділ І «Реформа державного управління» Секції 2).

4.30. Отже, зміни в підходах до оплати праці державних службовців, елементом яких є зменшення надбавки за вислугу років до 2 відсотків за кожен рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу, обумовлені реалізацією євроінтеграційних вимог щодо вступу України до Європейського Союзу, зокрема виконанням програми Європейського Союзу «Ukraine Facility Plan», й не пов`язані з необхідністю збалансування Державного бюджету України, зокрема у зв`язку з уведенням воєнного стану.

4.31. При цьому, запроваджуючи реформу оплати праці державних службовців шляхом вміщення основних положень про неї до Закону №4059-IX, законодавець передбачливо вніс зміни до Закону №889-VIII, який є базовим у регулюванні відносин, пов`язаних з проходженням державної служби, зокрема й оплати праці.

4.32. Так, як зазначено судом раніше, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 року №4059-IX (далі Закон №4059-IX) передбачено, що зупинити на 2025 рік дію частини першої статті 52 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 4, ст. 43; 2019 р., № 43, ст. 250) в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям державних органів, які здійснюють оплату праці на основі класифікації посад.

4.33. У подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впровадження єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад» № 4282-IX від 11.03.2025 року статтю 52 Закону № 889-VIII викладено у новій редакції, зокрема частину першу статті 52 сформульовано таким чином: «Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотки посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу».

4.34. Судом встановлено, що за посадою, яку обіймає позивача, проведено відповідну кваліфікацію згідну наказу керівника апарату суду від 26.10.2023 року № 05-08/15-аг «Про проведення класифікації посад державної служби у Чернівецькому апеляційному суді».

4.35. Відтак, оплата праці позивачу має здійснюватися з урахуванням нових підходів у рамках реформи оплати праці державних службовців, а тому застосування роботодавцем позивача положень Закону №4059-IX в частині змін у питанні нарахування та виплати надбавки за вислугу років на державній службі є беззаперечним та таким, що відповідає меті проведення указаної реформи.

4.36. Такий підхід відповідача-1, як суб`єкта владних повноважень, відповідає принципу належного урядування та в цілому верховенства права, однієї з чеснот якого є послідовність та прогнозованість.

4.37. Суд також звертає увагу на те, що позицію про необхідність застосування положень законів України про Державний бюджет України висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24 у питанні визначенні базового розміру посадового окладу судді.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

5.2. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

5.3. Водночас, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", згідно з якою саме "небезпідставність" доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

5.4. Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази, зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

5.5. У цій справі судом встановлено, що відповідачами не допущено по відношенню до позивача жодних протиправним дій або ж бездіяльності. Приймаючи по відношенню до позивача наказу №05-05/38-к від 29.01.2025 року "Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 ", відповідач діяв на підставі Конституції та законів України.

5.6. За таких обставин, суд вважає, що цей позов не підлягає задоволенню, адже з матеріалів справи не вбачається порушення прав позивача.

5.7. При цьому, суд зазначає, що решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Згідно частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.

6.2. Оскільки у цій справі судом відмолено у задоволенні позову повністю, ним не присуджується та не стягується судові витрати на користь будь-якої із сторін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Чернівецького апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1 Чернівецький апеляційний суд (м. Чернівці, площа Центральна, 9, ).

Відповідач-2 Державна судова адміністрація України (м. Київ, вул. Липська, 18/5 ).

Суддя О.В. Анісімов