Справа № 990/220/25
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 липня 2025 року

м. Київ

справа №990/220/25

адміністративне провадження №Зі/990/104/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Олендера І.Я., розглянув у письмовому провадженні заяву Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука Андрія Володимировича від участі у справі №990/220/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України,

УСТАНОВИВ:

19 травня 2025 року до Верховного Суду як суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Вищої кваліфікаційної комісії судів України (далі - відповідач, ВККС України, Комісія), у якій позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 квітня 2025 року №87/зп-25 про затвердження кодованих результатів практичного завдання (кримінальна та цивільна спеціалізації), виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 відносно, ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними і скасувати п.п. 1, 2, 4 рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 17 квітня 2025 року №89/зп-25 Про визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання «Складання кваліфікаційного іспиту» та допуск до другого етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), відносно ОСОБА_1 ;

- визнати ОСОБА_1 такою, яка успішно склала кваліфікаційний іспит з загальною кількістю балів 296,6, що є не меншим 75% максимально можливого балу кваліфікаційного іспиту та допустити до другого етапу кваліфікаційного оцінювання «Дослідження досьє та проведення співбесіди» у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 травня 2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Жука А.В., суддів: Єресько Л.О., Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М., Радишевської О.Р.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів.

24 червня 2025 року від Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшла заява про відвід судді Жука А.В. від розгляду цієї справи, обґрунтована тим, що Комісії відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 судді Жука А.В. також брала участь у цьому ж конкурсі на зайняття вакантних посад суддів апеляційних судів, оголошеному рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23, тільки, на відміну від позивачки, з адміністративної спеціалізації і її участь була припинена на етапі складення кваліфікаційного іспиту з подібних підстав, що й у ОСОБА_1 . Відповідач указує, що хоча підстави позову ІНФОРМАЦІЯ_2 судді Жука А.В. не є тотожними до підстав у цій справі, проте вони охоплюються єдиними підставами прийняття оскаржуваних рішень Комісії в межах одного (єдиного) конкурсу, в процесі ухвалення яких Комісія керувалася єдиним нормативно-правовим підґрунтям.

Комісія звертає увагу на те, що конкурс на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошений рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 (зі змінами), є єдиною процедурою, що охоплює всі спеціалізації та проводиться за спільними умовами.

Указані обставини створюють підстави для сумніву у неупередженості судді Жука А.В та його безсторонності, оскільки наявність подібних правових підстав у обох позовах зумовлює об`єктивну ймовірність того, що оцінка одного з подібних до його ІНФОРМАЦІЯ_2 позовів (в яких, як і у позові його ІНФОРМАЦІЯ_2, піднімається питання про порушення Комісією конкурсної процедури, невмотивованості оскаржуваного рішення Комісії та необґрунтованості виставлених балів) матиме вплив на суддю Жука А.В. під час розгляду цієї справи.

З урахуванням викладеного відповідач вважає, що суддя Жук А.В. не може брати участі у розгляді цієї справи, з підстав, визначених пунктами 2 та 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою від 24 червня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду визнав заяву ВККС України про відвід судді Жуку Андрію Володимировичу від розгляду цієї справи необґрунтованою. Передав заяву про відвід до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, для вирішення питання про відвід у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2025 року, визначено для розгляду цієї заяви суддю Блажівську Н.Є.

25 червня 2025 року суддя Блажівська Н.Є. подала заяву про самовідвід від розгляду зазначеної заяви про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жуку Андрію Володимировичу у справі № 990/220/25. Подану заяву суддя обґрунтувала тим, що рідний брат її чоловіка - Ткаченко Костянтин Валерійович бере участь у тому ж конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеному рішенням ВККС України від 14 вересня 2023 року №94/зп-23, як кандидат на посаду судді апеляційного суду з розгляду господарських справ. Раніше, у справах, що стосувалися кандидатів інших спеціалізацій, вона розкривала інформацію про те, що рідний брат її чоловіка бере участь у наведеному конкурсі як кандидат на посаду судді апеляційного господарського суду, і відводів учасниками відповідних проваджень їй заявлено не було. Однак, ознайомившись із рішенням Верховного Суду від 17 червня 2025 року у справі №990/143/25, суддя впевнилася, що правові висновки у справах, пов`язаних із застосуванням Методичних вказівок з оцінювання практичного завдання з адміністративної, господарської та цивільної спеціалізацій, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційний суді під час кваліфікаційного іспиту, затвердженими рішенням ВККС від 17 липня 2024 року № 228/зп-24, якими ВККС України керувалася під час проведення конкурсу, можуть впливати на проходження конкурсу кандидатами на посаду апеляційних судів усіх юрисдикцій, як тих участь яких припинена, так і тих, що продовжують участь у таких конкурсних процедурах. Таким чином, наявність участі у конкурсі рідного брата її чоловіка, а також єдність нормативно-правової бази конкурсу для всіх спеціалізацій, можуть створювати у стороннього спостерігача сумнів в її неупередженості та об`єктивному вирішенні спору. З метою забезпечення довіри до правосуддя суддя Блажівська Н.Є. подала заяву про самовідвід від розгляду заяви про відвід судді Жуку Андрію Володимировичу.

Ухвалою від 25 червня 2025 року Верховний Суд задовольнив заяву судді Блажівської Н.Є. про самовідвід. Відвів суддю Блажівську Н.Є. від розгляду заяви про відвід судді Жука Андрію Володимировичу. Передав заяву ВККС України про відвід судді Жуку Андрію Володимировичу до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду заяви про відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2025 року визначено для розгляду цієї заяви суддю Загороднюка А.Г.

27 червня 2025 року суддя Загороднюка А.Г. подав заяву про самовідвід від розгляду зазначеної заяви про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жуку Андрію Володимировичу у справі № 990/220/25. Заява обґрунтована тим, що Шаповалова Т.М. - особа, з якою Загороднюка А.Г. пов`язаний фактичними сімейними стосунками та спільним побутом, брала участь у тому ж конкурсі на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеному рішенням ВККС України від 14 вересня 2023 року №94/зп-23. Після припинення участі Шаповалової Т.М. у конкурсі за результатами оцінювання практичного завдання на першому етапі кваліфікаційного іспиту та оскарження нею відповідних рішень ВККС України у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, Загороднюк А.Г. заявляв самовідводи у всіх справах, які стосувалися оскарження результатів конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошеного зазначеним рішенням ВККС України, з посиланням на те, шо конкурс, який є предметом судового оскарження, становить єдину процедуру, організовану та проведену ВККС України із застосуванням уніфікованих критеріїв оцінювання у межах єдиної методології. Аналіз позовних вимог і правової аргументації в усіх цих справах вказував наявність часткового збігу в підставах зазначених позовів. Така схожість підстав позовних вимог може об`єктивно створювати ймовірність того, що оцінка одного з подібних позовів може вплинути або буде сприйматися як така, що має вплив на інший позов, у якому бере участь особа, з якою мене пов`язують фактичні сімейні відносини. Загороднюк А.Г. вказує, що заявляючи самовідводи у справах, пов`язаних із цим конкурсом, він послідовно визнавав наявність обставин, що створювали об`єктивну ймовірність виникнення сумнівів у його неупередженості та об`єктивності в участі у розгляді справ цієї категорії. З урахуванням вказаного, Загороднюк А.Г. зазначає, що у цій конкретній справі йому належить надати правову оцінку заяві про відвід судді Жуку А.В., щодо якого учасник справи зазначає обставини, аналогічні до тих, які він (Загороднюк А.Г.) раніше визнавав достатніми для сумніву у власній неупередженості у справах цієї ж категорії.

Ухвалою від 27 червня 2025 року Верховний Суд задовольнив заяву судді Загороднюк А.Г. про самовідвід. Відвів суддю Загороднюка А.Г. від розгляду заяви про відвід судді Жуку Андрію Володимировичу у справі №990/220/25. Передав матеріали справи №990/220/25 (заяву ВККС України про відвід судді) до секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду у порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 червня 2025 рок, у визначено для розгляду цієї заяви суддю Олендера І.Я.

Перевіривши доводи заяви представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука Андрія Володимировича від участі у справі №990/220/25 Верховний Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення відводу, з огляду на наступне.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Так, у рішенні від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02, пункт 49) ЄСПЛ зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, пункти 27, 28 і 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", № 33958/96, пункт 42). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", від 10 червня 1996 року, пункт 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Таким чином не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Також Верховний Суд звертає особливу увагу на положення частини четвертої статті 36 КАС України про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При розгляді заяви про відвід судді Жука А.В., проаналізувавши мотиви, якими така заява обґрунтована, судом не встановлено будь-яких вищенаведених обставин, а доводи заяви та міркування у ній зазначені зводяться до припущень заявника та не доводять наявності обставин, які викликали б сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Жука А.В. при розгляді справи №990/220/25. Відповідач не навів жодного факту прояву суддею поведінки, що могла б свідчити про його упередженість чи наявність сумнівів у безсторонності у цій справі. З матеріалів позовної заяви та доводів заяви про відвід не вбачається та не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на можливу упередженість Жука А.В. , як судді, у справі, що розглядається, або його необ`єктивність при її розгляді чи заінтересованість у результаті її розгляду.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України не заявляє про обставини, які б свідчили про об`єктивну неможливість розгляду суддею Жуком А.В. цієї справи безсторонньо й неупереджено, чи про особисту зацікавленість в результаті її розгляду, а доводи відповідача про те, що наявність подібних правових підстав у цьому позові та у позові ІНФОРМАЦІЯ_2 судді Жука А.В. зумовлює об`єктивну ймовірність того, що така обставина матиме вплив на суддю Жука А.В. під час розгляду цієї справи є лише припущенням та не ґрунтується на належних і допустимих доказах.

Верховний Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Таким чином доводи, які наведені Вищою кваліфікаційною комісією суддів України в обґрунтування заяви про відвід судді не доводять необ`єктивності чи упередженості судді Жука А.В. під час розгляду цієї справи.

Проаналізувавши доводи, наведені у заяві про відвід судді Жука А.В. Верховний Суд доходить висновку, що заява Вищої кваліфікаційної комісії суддів України не містить будь-яких об`єктивних доводів та доказів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності колегії суддів.

З урахуванням зазначеного, заява Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Жука А.В. від розгляду справи №990/220/25 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Жука Андрія Володимировича від участі у справі №990/220/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України,

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

І.Я.Олендер,

Суддя Верховного Суду