Справа № 280/3239/25
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 червня 2025 року Справа № 280/3239/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ЄДРПОУ 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач 1), Державної податкової служби України (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області №8 від 20 березня 2025 року про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 51495,20 грн. за порушення підпункту 1 та 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №8 від 20 березня 2025 року на суму 51 495,20 грн., на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню. Вказує, про безпідставність винесення відповідачем наказу про проведення фактичної перевірки позивача та порушення позивачем процедури проведення перевірки. Окрім того, вказує про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальності, оскільки з урахуванням роз`яснень податкового органу такий реквізит як цифрове значення штрих коду марки акцизного податку має бути відображене лише при відкоркуванні пляшки (тобто один раз), а не при кожному продажі кожного коктейлю, алкогольний напій при якому вже перше було відображено у фіскальному чеку. З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 30 квітня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

14 травня 2025 року відповідачем до суду через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву у якому останній заперечує проти задоволення позову та вказує, що Головним управлінням ДПС у Запорізькій області дотримано порядок проведення фактичної перевірки, про свідчить підпис ФОП ОСОБА_1 в направленнях на перевірку №257 та 258, та інших матеріалах перевірки. Відповідач звертає увагу суду, що платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Але позивачем не було використане таке право та було допущено представників контролюючого органу до перевірки. Окрім того вказує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, прийняте відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, в зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги не належать до задоволення. У задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Запорізькій області №172-п від 30 січня 2025 року з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2 (наявність інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи), 80.2.5 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями), призначено провести з 30 січня 2025 року фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності: кафе бар за адресою АДРЕСА_2 за період з 01 жовтня 2023 року по дату закінчення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядку.

Головним управлінням ДПС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено Акт перевірки №1513/08/01/07/09/ від 10 лютого 2025 року (далі Акт).

Згідно висновків акту перевірки встановлено створення розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв за перевіряємий період на загальну суму 34 416,80 грн., які взагалі не містять інформації про цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку в порушення пункту 1 пункту 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06 липня 1995 року, внаслідок чого не можуть вважатися фіскальними, як такі що відповідають вимогам пункту 2 розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністрерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 (в редакції Наказу Міністерства фінансів України від 08 червня 2021 року №329).

20 березня 2025 року Головним управлінням ДПС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення №8 від 20 березня 2025 року, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 51 495,20 грн.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з пунктом 80.2 стаття 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підрпункт 80.2.2 пункту 80.2 стаииі 80 ПК України);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України).

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, вказав, що за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.

Позивач посилався на те, що в наказі про проведення перевірки не зазначено стосовно наявної або отриманої інформації про порушення ФОП ОСОБА_1 чинного законодавства. Вказано, що жодної інформації про можливі або порушення чинного законодавства або ж встановлені ДПС України порушення законодавства немає.

Як вбачається зі змісту наказу про призначення фактичної перевірки 30 січня 2025 року № 172-п, в якості підстави для проведення перевірки визначено відповідно до підупнкту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, тобто нявна інформація про ймовірне порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства.

Так, згідно листів ДПС України 26 лютого 2024 року № 5079/7/99-00-07-04-02-07, від 18 березня 2024 року № 7566/7/99-00-07-04-03-08 та від 20 січня 2025 року № 1520/7/99-00-07-03-03-07, в яких наявна інформація про порушення, зокрема позивачем законодавства, контроль якого здійснює податковий орган, наприклад продажу підакцизної продукції без зазначення в найменуванні товару коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, здійснення продажу алкогольних напоїв без зазначення реквізитів марки акцизного податку в розрахунковому документі.

Отже, наказ про проведення перевірки винесено відповідачем у зв`язку із його повідомленням про наявність інформації щодо порушення позивачем законодавства, контроль якого здійснює податковий орган.

Вищезазначене свростовує доводи позивача з приводу відстуності підстав для призначення та проведення перевірки.

Щодо встановлених під час перевірки порушень Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265/95-ВР від 6 липня 1995 року (далі по тексту Закон України №265/95-ВР), суд зазначає наступне.

Так, контролюючим органом в ході проведення фактичної перевірки позивача виявлено порушення проведення розрахункових операцій без застосування РРО та без видачі відповідного розрахункового документу.

Відповідно до пункту 1, пункту 2 статті 3 Закону України №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги.

Згідно зі статтею 2 Закону України №265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг) або неповну суму розрахунку при організації та проведенні азартних ігор; непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків суми, на яку здійснено продаж товарів (робіт, послуг) та/або розрахунки при організації та проведенні азартних ігор з порушеннями, встановленими цим пунктом, - за кожне наступне порушення;

Так, проведення розрахункової операції через РРО без видачі розрахункового документа встановленої форми та змісту тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання фінансової санкції, передбаченої пунктом 1 частини 17 Закону №265/95-ВР.

Перевіркою встановлено створення та проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій з створенням відповідних розрахункових документів та їх видачу при продажу товарів на загальну суму 34 416,80 грн., а саме фіскальні чеки не містять обов`язкового реквізиту - цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, а отже не відповідають вимогам до розрахункового документу за формою та змістом.

Наказом Міністерства фінансів України від 08 червня 2021 року № 329 «Про затвердження Змін до Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів», який набрав чинності 01 липня 2021 року, внесено зміни до форми фіскального касового чеку на товари (послуги) та фіскального касового чеку видачі коштів і доповнено їх новим реквізитом - «цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої», який зазначається у, випадках, передбачених чинним законодавством (рядок 9).

Відповідно до Закону України від 30 листопада 2021 року № 1914-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» з 1 січня 2022 року набирали чинності зміни до пункту 11 статті 3 розділу II Закону № 265/95-ВР, згідно з яким суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.

Враховуючи викладене, з 01 січня 2022 року суб`єкту господарюванню встановлено обов`язок відображення у фіскальному чеку такого обов`язкового реквізиту як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (серія та номер).

Відповідно до частини 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

У разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

При цьому алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.

Враховуючи викладене та з урахуванням вимог чинного законодавства, алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання, а відповідно, з 01 січня 2022 року суб`єкти господарювання зобов`язані забезпечити сканування (введення) даних (серію та номер марки) марок акцизного податку на всіх алкогольних напоях, маркованих марками акцизного податку (у т. ч. марками акцизного податку попереднього зразка на яких відсутній такий реквізит як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку) для подальшого відображення її реквізитів у розрахунковому документі.

Так, пунктами 1 та 2 розділу II Положення №13 визначено, що фіскальний касовий чек на товари (послуги) - розрахунковий документ, створений реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги), який має містити обов`язкові реквізити згідно з визначеним переліком. Одним з таких обов`язкових реквізитів є, зокрема, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на алкогольні напої або унікальний ідентифікатор електронної марки акцизного податку, або серійний номер електронної марки акцизного податку (зазначаються у випадках, передбачених законодавством) (рядок 9).

Відповідно до пункту 3 розділу І положення №13 установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів.

У разі відсутності хоча б одного з обов`язкових реквізитів, такий документ не прийматиметься як розрахунковий (пукнт 3 розділу І Положення № 13).

Під час перевіки податковим органом встановлено, що фіскальні чеки не містять обов`язкового реквізиту, а саме цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, які передбачені Положенням № 13, що свідчить про проведення розрахункових операцій без роздрукування розрахункового документа і без видачі такого покупцю, що утворює склад правопорушення, передбаченого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2024 року по справі №280/6832/23 зазначив, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.

За таких обставин, відповідачем правомірно застосовано до позивача штрафні санкції згідно приписів пункту 1 статті 17 Закону України №265/95-ВР, якими визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

З приводу доводів позивача, щодо неправильного здійснення розрахунку відповідачем штрафних санкцій, суд зазначає, що згідно Акту, перший випадок коли сума по чекам від реалізацї товарів, які повинні маркуватися марками акцизного податку та коли позивачем видано розрахунковий документ без цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку, трапився 01 жовтня 2023 року (фіскальний чек 6063), а насупні випадки (повторні) - починаючи з 04 жовтня 2023 року по листпоад 2024 року (на суму 34 156,80 грн.). Згідно розрахунку штрафних санкцій за перше порушення до позивача застосвано 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) (260,00 грн.х100%), а за повторні - 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) (34 156,80 грн.х150%),, що цілком відповідає пункту 1 статті 17 Закону України №265/95-ВР. Загальна сума за розрахунком штрафних санкцій становить 51 495,20 грн. та відповідає сумі, зазначеній в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, що спростовує доводи предстаника позивача щодо проведення неправильного розрахунку штравних спнкцій з урахуванням положень України №265/95-ВР.

З приводу посилань предстаника позивача на роз`яснення податкового органу та лист відповідача від 17 квітня 2025 року № 18333/6/08-01-07-08-12 (відповідь на адвокатський запит) суд зазначає, що роз`яснення мають рекомендаційний характер та не можуть змінювати положень існуючих нормативно-правових актів, в той час як Закон №265/95-ВР та Положення 13 в редакції наказу Міністерства фанансів України від 08 червня 2021 року № 329 є обов`язковими для виконання та мають вищу юридичну силу.

Що ж стосується доводів представника позивача стосовно не надання позивачу відповідачем на підписання Акту, що на його думку свідчить про неможливість прийняння оскаржуваного в даній справі рішення на підставі Акту, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки було вручено лист про надання документів та запрошення до податкового органу для ознайомлення та підписання матеріалів перевірки, про що свідчить підпис ФОП ОСОБА_1 у вказаному листі, копія якого додана відповідачем до відзиву на позов.

Вищезазначене спростовує доводи представника позивача про те, що ФОП ОСОБА_1 не було запрошено для підписання та вручення Акту.

Також, суд враховує, що на підставі Акту, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 8 від 10 лютого 2025 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 51 495, 20 грн. яке було направлено ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за адресою її реєстрації не було вручено останній з незалежних відповідача причин. При цьому, суд зауважує, що позивачу було достименно відомо про проведення фактичної перевірки, оскільки вона була присутня під час її проведення, про що зовкрема вказано у позові, а відтак позивач не могла не знати про складення Акту у відношенні неї. Заперечення на акт фактичної перевірки, або звернення із заявою про одержання такого Акту до ГУ ДПС у Запорізькій області позивачем не подавались.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №8 від 20 березня 2025 року є правомірним та скасуванню не підлягає.

Таким чином, суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідачем не порушено прав позивача, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо інших посилань сторін, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у позові, розподіл судових витрат з урахуванням положень статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 30 червня 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов