Справа № 420/12759/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/12759/24

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:

м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

09.10.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехбудпостач» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантехбудпостач» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100230/2024/610005/2 від 15.02.2024 року.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною контракту зроблені в результаті неналежного аналізу поданих до митного оформлення документів. Позивач зауважує на тому, що під час митного оформлення товару на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу визначення митної вартості товару позивачем подано повні та належним чином оформлені матеріалами, які підтверджують як умови постачання товару на митну територію України так й кількісні і вартісні характеристики товару.

Зазначене у сукупності свідчить про помилковість висновків митниці про відсутність у наданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Отже, рішення митниці про коригування митної вартості не відповідає критеріям обґрунтованості і правомірності та підлягає скасуванню в судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 15.02.2024 р. №UA100230/2024/610005/2.

Стягнув з Київської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехбудпостач» судовий збір у сумі 5372,86 грн.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час митного оформлення товару подано митниці усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару, методу її визначення. Надані позивачем документи оформлені відповідно до чинного законодавства, їх форма і зміст не викликають сумнівів та у сукупності містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Відповідачем не спростовано жодними належними, допустимими та достатніми доказами, що документи, надані позивачем до митної декларації не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що б могло надати митному органу підстави для висновку про неправильне визначення митної вартості товару.

В апеляційній скарзі Київська митниця, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи, помилково залишено поза увагою те, що в поданих декларантом документах містяться розбіжності, надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначене апелянтом обґрунтовано тим, що декларантом не доведено таку складову митної вартості товару, як транспортні витрати; платіжні документи містять посилання на інвойс, який не надано під час митного оформлення товарів; відсутністю можливості ідентифікувати оцінюваний товар з даними митної декларації країни виробника, оскільки відсутній переклад документу.

Апелянт зауважує на наявності обставин, які підтверджують правомірність дій митного органу щодо витребування додаткових документів, які під час митного оформлення не були надані, та обґрунтованість сумнівів митниці щодо правильності заявленої позивачем митної вартості, та, як наслідок, прийнятті відповідачем спірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантехбудпостач» посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 22.09.2023 року між ТОВ «Сантехбудпостач» (Покупець) та Компанією «HK BEST PIPE FITTING CO., LIMITED», Китай, (Постачальник) укладено контракт №2023-CN4, за яким Постачальник зобов`язується виготовити та поставити в період дії Контракту, а Покупець прийняти та сплатити санітарно-технічне та інженерне обладнання.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Контракту ціна, асортимент та кількість Товару узгоджується Сторонами у Попередніх рахунках та зазначаються у Рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Загальна вартість Контракту складає 800000 доларів США.

Згідно п. 3.2 Контракту оплата за Товар, що поставляється згідно з Рахунком-фактурою, здійснюється у валюті Контракту банківським переказом грошових коштів з банківського рахунку Покупця на банківський рахунок Постачальника, зазначений у цьому Контракті, на таких умовах: 30 % вартості кожної партії Товару - передоплата після підтвердження Попереднього рахунку; 70 % вартості кожної партії Товару - протягом 7 днів з моменту видачі копії Коносамента.

У п. 4.1 Контракту Сторони передбачили, що постачання Товару здійснюється зі складу Постачальника на умовах FOB Тяньцзинь, FOB Ксинганг згідно правил «ІНКОТЕРМС 2010». Строк поставки партії Товару встановлюється протягом 30 днів з моменту підтвердження Попереднього розрахунку Постачальником та Покупцем.

Згідно п. 8.1 Контракту разом з Товаром Постачальник надсилає Покупцю міжнародною поштовою службою ТNТ або DNL наступні документи українською та англійською мовами: оригінал Інвойсу англійською мовою та його переклад на українську мову - 4 екземпляри; сертифікат походження Товару з печаткою Торгової палати - по 2 екземпляри; експортна декларація - 1 екземпляр; Транспортна накладна/бортовий Коносамент - 1 екземпляр (1 екземпляр оригінал та два екземпляри - копії); Пакувальний лист англійською мовою та його переклад українською мовою - 2 екземпляри.

Пунктом 11.5 передбачено, що Контракт набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31.12.2025 року.

В межах зовнішньоекономічного договору Компанією «HK BEST PIPE FITTING CO., LIMITED» поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Сантехбудпостач» товар фітинги сталеві для зварювання в стик в асортименті.

З метою митного оформлення імпортованого товару ТОВ «Сантехбудпостач» подало до митного органу митну декларацію від 15.02.2024 р. МД №24UA59U0.

Митна вартість товарів визначена за першим методом: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження митної вартості товару позивачем до митного оформлення подано: зовнішньоекономічний договір (контракт); пакувальний лист від 01.12.2023 р. б/н; рахунок-фактуру (інвойс) від 01.12.2023 р. №09252023; коносамент від 07.12.2023 р. №GS123120803; автотранспортну накладну від 08.02.2024 р. № MSKU5554633; сертифікат про походження товару від 08.12.2023 р. № 23С/09976; платіжні інструкції в іноземній валюті від 27.09.2023 р. № 7, від 07.12.2023 р. № 16; договір транспортного експедирування від 01.11.2023 р. № 11/01-2023; рахунок на оплату за перевезення від 01.02.2024 р. № 152; довідку про транспортні витрати від 12.02.2024 р. №80.

На вимогу митного органу декларантом додатково надано прайс лист виробника від 01.12.2023 р. б/н та митну декларацію країни відправника від 04.12.2023 р. №000308327.

Під час митного оформлення товару митний орган дійшов висновку про те, що задекларовану митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку із тим, що декларантом не надано всі необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару, та надані документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, а саме:

1) згідно даних, наведених у МД, вартість транспортування від порту Xingang (Китай) до митного кордону України становить 153000 грн. Проте згідно наданого рахунку на перевезення від 01.02.2024 р. № 152 загальна вартість перевезення становить 227000 грн.;

2) умови оплати за товар, що вказані у зовнішньоекономічному контракті від 22.09.2023 р. № 2023-CN4, а саме п.3.2: 30 % вартості кожної партії товару - передоплата після підтвердження попереднього рахунку, 70 % вартості кожної партії товару - протягом 7 днів з моменту видачі копії коносамента. Згідно наданих декларантом банківських платіжних документів № 16 від 07.12.2023 р. та № 7 від 27.09.2023 р. оплата за товар здійснена на ім`я компанії HK BEST PIPE FITTING CO., LIMITED, що знаходиться за відмінною адресою від тієї, що зазначена у контракті та товаросупровідних документах. Адреса компанії зазначеної у платіжках - Китай, провінція Hebei. Згідно товаросупровідних документів і контракту адреса компанії - RM 1318-19 HOLLYWOOD PLAZA 610 NATHAN RD MONGKOK KL HK. Таким чином є підстави вважати, що оплата за товар могла бути здійснена на адресу іншої компанії. Також, в платіжних документах є посилання на інвойс, який до митного оформлення не надано;

3) експортна МД країни відправлення подана без урахування ст.254 МК України, що унеможливлює перевірку всіх відомостей, що в ній зазначені;

4) наданий до митного оформлення прайс-лист від 01.12.2023 р. б/н містить посилання на зовнішньоекономічний контракт, дата якого відмінна від дати, вказаної в зовнішньоекономічному контракті;

5) умови поставки вказані в прайс-листі, а саме FOB CHINA, відмінні від умов поставки згідно товаросупровідних документів (FOB ХINGANG).

Рішенням Київської митниці №UA100230/2024/610005/2 від 15.02.2024 року проведено коригування митної вартості товарів за резервним методом з урахуванням наявної в митниці інформації щодо ціни розмитнених товарів.

Джерелом інформації для коригування митної вартості товарів слугувала МД від 18.01.2024 р. №24UA30U6, де вартість товару, який імпортувався на ідентичних умовах поставки FOB Xingang (Китай) у схожій кількості 17573 кг становить 3,1 дол. США/кг.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товарів, посилаючись на неправомірність та необґрунтованість рішення відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин)).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з митним органом.

У разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

За змістом ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Аналіз наведених норм показав, що обов`язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи. При цьому, такі сумніви мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів піддаються законодавчим обмеженням у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості товару. Лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган має право витребувати, а позивач зобов`язаний надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Апеляційний суд враховує, що під час митного оформлення товару позивачем подано митниці, у тому числі, митну декларацію; зовнішньоекономічний договір; інвойс; платіжні документи щодо оплати рахунку; пакувальний лист та транспортні документи, в яких містяться відомості про оцінюваний товар, його характеристики, кількість та вартість.

Отже, під час митного оформлення товарів позивачем подано документи, обумовлені у п. 8.1 Контракту, та за якими відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України має підтверджуватись заявлена митна вартість.

Відомості про вартість партії товару відповідно до умов Контракту, передбачених у п. 2.1, у тому числі про товар, який підлягає оплаті, його кількість, містяться в рахунку-фактурі (інвойсі), виставленому продавцем на постановлений товар.

Представлений до митного оформлення пакувальний лист містить дані та складові вартості пакування, перераховані упаковані предмети, їх кількість та тип, вагу брутто і нетто. Покладення згідно п. 7 Контракту на продавця обов`язку щодо забезпечення заходів для надійної і належної упаковки товару підтверджує включення у ціну товару вартості тари, упаковки та маркування.

Також, судом першої інстанції правильно враховано, що умови поставки FOB означають, що товар повинен доставити до порту призначення відправник та завантажити на судно. Після того, як вантаж розмістять на борту, ризики під час перевезення та подальшої доставки переходять до покупця.

Загальна вартість перевезення міжнародного перевезення товару за маршрутом XINGANG, CN - м. Одеса у сумі 227000 грн. зафіксована у рахунку на оплату від 01.02.2024 р. №152.

У довідці про транспортні витрати від 12.02.2024 р. № 80 деталізовано витрати на перевезення, а саме: вартість доставки від місця завантаження на умовах FOB XINGANG до пункту перетину кордону Ягодин складає 153000 грн.; витрати з пункту перетину кордону Ягодин до м. Одеса складають 74000 грн., що в загальній сумі становить 227000 грн.

Судом першої інстанції, з урахуванням належної правової оцінки доказів, правильно зауважено на тому, що інформація в платіжних документах дає можливість ідентифікувати отримувача грошових коштів, у тому числі відповідність даних стосовно постачальника, його розрахункового рахунку тощо з даними, узгодженими у зовнішньоекономічному договорі.

Також, зазначення у платіжній інструкції дати рахунку-фактури (інвойсу), відмінної від поданої під митного оформлення товару, з огляду на відповідність узгодженої суми партії товару та його характеристик, свідчить про допущення суто технічної помилки під час оформлення платіжного документа, яка на вартість та числові значення митної вартості не вплинула.

Аналогічним чином, з огляду на відповідність даних стосовно постачальника та покупця товару, характеристик товару та реквізитів контракту (його номеру), зазначення у прайс листі відмінної дати контракту є суто технічною помилкою, яка жодним чином не вплинула на вартість та числові значення митної вартості товару. При цьому, судом першої інстанції правильно зауважено на тому, що прайс-лист є документом з переліком товарів чи послуг, з коротким описом їх характеристик і зазначенням цін, вважається додатковим документом, який подається за бажанням декларанта або вимогою митного органу якщо на підставі основних документів, що перелічені Митним кодексом України, неможливо визначити митну вартість товару.

Разом з цим, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення є також додатковим документом для підтвердження заявленої митної вартості та згідно із ч. 2 вказаної статті митного законодавства не є документом, який підтверджує заявлену митну вартість товару. Митна декларація країни відправлення не є первинним документом підтвердження митної вартості та декларант не несе відповідальності за її заповнення.

Слід також зазначити, що посилання митного органу на наявність інформації про іншу вартість подібного товару не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки у спірному випадку позивач діяв на підставі Контракту, визначених в ньому умов та цін, що підтверджується наданими до митної декларації документами. Відповідні умови контракту належним чином узгоджені між сторонами, тобто випливають із господарської діяльності позивача та його контрагента.

Діюче законодавство надає право сторонам угоди визначати умови господарських операцій за певною домовленістю у цих операціях, що і було дотримано учасниками угоди.

Отже, самостійне визначення контролюючим органом ціни товару не може впливати на права та обов`язки сторін Договору за умови їх підтвердження належними документами. Таким правом чинним законодавством відповідача не наділено.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не обґрунтовано ті обставини, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у тому числі причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено за ціною договору та які призвели до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товарів є беззаперечною підставою для скасування рішення, прийнятого на підставі неправомірних висновків митного органу.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для задоволення позову та скасування оспорюваного рішення митниці.

Також, під час апеляційного розгляду позивачем заявлено про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці понесених судових витрат на правову допомогу у загальному розмірі 15000 гривень.

Згідно наданих позивачем доказів, а саме відповідно до умов Договору від 20.03.2024 року №08 та Додаткової угоди від 20.03.2024 року №2 ТОВ «Сантехбудпостач» (Клієнт) доручає, а Адвокатське бюро «Віктора Хом`яка» бере на себе зобов`язання надати правничу допомогу у вигляді представництва інтересів Клієнта в адміністративних судах у справі щодо визнання протиправним та скасування Рішення Київської митниці про коригування митної вартості від 15.02.2024 №UA100230/2024/610005/2.

У пункті 2 Договору Сторони передбачили, що вартість правничої допомоги, що передбачена п. 1 Додаткової угоди, становить 40000 грн.: в суді 1-ї інстанції - 25 000 грн., в суді апеляційної інстанції 15 000 грн.

Згідно пункту 3 Додаткової угоди оплату правничої допомоги Клієнт здійснює на підставі рахунку Адвокатського бюро в наступному порядку: - 8 000 грн передплата протягом 5 дні з моменту отримання рахунку; - 4 000 грн протягом 10 днів з моменту ухвалення рішення судом першої інстанції; - 28 000 грн протягом 10 днів з моменту ухвалення рішення апеляційним судом.

У пункті 4 Додаткової угоди Сторони визначили, що до вартості правничої допомоги включено повний комплекс послуг (складання та подання процесуальних документів, участь в судових засідання, отримання рішень суду, інші дії необхідні для виконання доручення КЛІЄНТА) щодо ведення справи про визнання протиправним та скасування Рішення Київської митниці про коригування митної вартості від 15.02.2024 №UA100230/2024/610005/2.

Актом від 26.12.2024 року №50 Сторони підтвердили надання та приймання наступної правової допомоги: надання правничої допомоги у вигляді представництва інтересів Клієнта в П`ятому апеляційному адміністративному суді у справі про визнання протиправним та скасування Рішення Київської митниці про коригування митної вартості від 15.02.2024 №UA100230/2024/610005/2 відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 2 від 20.03.2024 року (№420/12759/24).

28.01.2025 року від апелянта надійшло клопотання про зменшення позивачеві витрат на професійну правничу допомогу до розміру 2000 грн.

Вказані вимоги обґрунтовано тим, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, а стягнення витрат у зазначеній сумі не відповідає критеріям розумності, співрозмірності зі складністю адміністративної справи.

Перевіривши доводи учасників, апеляційний суд виходить з наступного.

За правилами частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 вказаної статті КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Слід враховувати, що відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Вказані положення кореспондуються із приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI, згідно яких гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що за визначеннями, наведеними у пунктах 2, 6, 9 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI, адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно із статтею 19 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI видами адвокатської діяльності є, у тому числі:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Таким чином, склад та розмір судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу входить до предмета доказування у справі, а отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг, у зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Слід зазначити, що представлені позивачем докази підтверджують вид наданих правничих послуг, їх вартість та обсяги, їх узгодженість Сторонами у відповідному Договорі та додатковій угоді до цього Договору.

За цими матеріалами апеляційний суд також встановив, що ці послуги пов`язані із наданням правової консультацій і роз`яснень з правових питань, складенням заяв, представництвом, тобто відповідно до положень статтей 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI ці послуги відносяться до видів адвокатської діяльності.

Разом з цим, є слушними доводи апелянта про те, що дана справа розглянута у порядку спрощеного (письмового провадження), а отже не потребувала участі учасників у судовому засіданні та, відповідно, включення у вартість правничої допомоги такої розрахункової величини, як представлення інтересів Клієнта у судових засіданнях.

Таким чином, на думку апеляційного суду, справедливим і обґрунтованим до відшкодування на користь позивача витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, є розмір цих витрат в межах суми 10000 гривень, виходячи з фактично підтверджених послуг адвоката у виді складання процесуальних документів, у тому числі заяв по суті справи відзиву на апеляційну скаргу.

Разом з цим, враховуючи викладене у сукупності, оскільки висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (; б. Гавела Вацлава, буд. 8А, м. Київ, 03124) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехбудпостач» (; вул. Головківська, буд. 57/1, м. Одеса, 65005) судові витрати, понесені у зв`язку із правничою допомогою адвоката, у сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв