Справа № 520/36844/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 р. Справа № 520/36844/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 року (ухвалене суддею Мар`єнко Л.М.) в справі № 520/36844/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Югрейн-Трейд"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Югрейн-Трейд" (в подальшому ТОВ "Югрейн-Трейд", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №5 від 05.10.2023 р.; стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Югрейн-Трейд" сплачений при зверненні до суду судовий збір, інші витрати, а також витрати на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 р. позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №5 від 05.10.2023 р., згідно з яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Югрейн-Трейд" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 69370 грн.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Югрейн-Трейд" сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 р., прийнявши у справі судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "Югрейн-Трейд" відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт вважає, що позивачем допущено порушення п. 186.2 ст. 186 ПК України та занижено суму податкового зобов`язання за червень 2023 року на загальну суму 69370 грн., за рахунок невірного визначення місця постачання послуги, що призвело до зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість за червень 2023 року на загальну суму 69370 грн. Таким чином, відповідач вважає, що оскаржуване рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судовим розглядом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Югрейн-Трейд" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за наслідками якої складено акт від 14.09.2023 р. №28018/20-40-07-05-03/40913776.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.186.2 ст.186 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податкового зобов`язання за червень 2023 року на загальну суму 69370 грн., за рахунок невірного визначення місця постачання послуги, що призвело до зменшення від`ємного значення з податку на додану вартість за червень 2023 року на загальну суму 69370 грн.

На підставі зазначеного акта перевірки, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.10.2023 р. №5, згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за червень 2023 року у розмірі 69370 грн.

Позивач подав скаргу до Державної податкової служби України, в якій просив скасувати вказане податкове повідомлення-рішення. Рішенням від 30.11.2023 р. №35553/6/99-00-06-01-01-06 ДПС України податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 05.10.2023 №5 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням від 05.10.2023 р. №5, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем (експедитором) було залучено АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» у якості перевізника для здійснення міжнародного перевезення зернових залізничним транспортом за маршрутом ст. Харків Ліски - Мостиська II (експ. ПКП). на загальну суму 346847,50 грн., ПДВ 0 грн. Послуги з міжнародного перевезення вантажів із залученням перевізників-резидентів, які є платниками податку на додану вартість, тому у позивача як у експедитора виникло податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму перевезення за ставкою 0 відсотків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 ПК України, постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Згідно із п. 180.2 ст. 180 ПК України, особою, відповідальною за нарахування та сплату податку до бюджету у разі постачання послуг нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими як платники податку, якщо місце постачання послуг розташоване на митній території України, є отримувач послуг.

Приписами п.п. "б", "е" п. 185.1 ст. 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Місцем постачання транспортно-експедиторських послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання (пп. "ж" п. 186.3 ст. 186 ПК України).

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Згідно із пп. "а" п. 193.1 ст. 193 ПК України, ставка податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування та становить 20 відсотків.

Разом з тим, пп. 186.2.1 п. 186.2 ст. 186 ПК України визначено, що місцем постачання послуг, пов`язаних із перевезенням пасажирів та вантажів, у тому числі з постачанням продовольчих продуктів і напоїв, призначених для споживання, є місце фактичного постачання послуг, пов`язаних з рухомим майном.

Відповідно до п. 186.4 ст. 186 ПК України, місцем постачання послуг, крім операцій, зазначених у пунктах 186.2 і 186.3 цієї статті, є місце реєстрації постачальника.

Згідно із абз. "а" пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195 ПК України, операції з міжнародного перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом оподатковуються за нульовою ставкою. Для цілей цього підпункту перевезення вважається міжнародним, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" (далі - Закон №1955-IV) визначено коло учасників транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об`єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, внутрішнього водного та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів. Експедитор (транспортний експедитор) - це суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування. Перевізник - це юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного ій вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником. Клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг а оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до ст. 9 Закону №1955-IV, у разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

За договором транспортного експедирування експедитор може організувати перевезення за одним товарно-транспортним документом вантажів кількох різних клієнтів, які прямують з одного пункту відправлення та/чи в один пункт призначення, за умови, що експедитор виступає від імені усіх цих клієнтів як вантажовідправник та/чи вантажоодержувач.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.

Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Наведені правові норми дозволяють розмежувати послуги перевезення і експедиторські послуги.

Так, на відміну від експедитора, який організовує перевезення і надання послуг, пов`язаних з перевезенням, перевізник послуги перевезення надає безпосередньо.

Експедитор укладає договори з перевізниками на перевезення вантажів клієнта або залучає третіх осіб для виконання послуг експедиції.

Експедитор отримує плату як винагороду за організацію перевезення, до якої не включається оплата за саме перевезення.

В Узагальнюючій податковій консультації щодо порядку оподаткування податком на додану вартість транспортно-експедиторської діяльності, затвердженій наказом Державної податкової служби України від 06.07.2012 р. № 610, зазначено, що нульова ставка з податку на додану вартість, визначена пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195 ПК України, застосовується до операцій із постачання послуг з міжнародного перевезення вантажів по всьому маршруту перевезення вантажів в цілому, без поділу його на відрізки в межах митної території України та поза межами митної території України, за умови, що таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом.

У випадку залучення експедитором до міжнародного перевезення вантажів перевізників чи інших учасників транспортно-експедиторської діяльності, то нульова ставка, визначена абз. "а" пп. 195.1.3 п. 195.1 ст. 195 ПК України, застосовується саме такими перевізниками чи іншими учасниками транспортно-експедиторської діяльності.

При отриманні коштів від замовника чи за датою оформлення документів, що підтверджують факт здійснення міжнародного перевезення для замовника, залежно від того, яка з цих подій відбулася раніше, у експедитора виникає податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму перевезення за ставкою 0 відсотків, якщо перевізник є резидентом-платником податку на додану вартість, та на суму наданих такому замовнику експедиторських послуг за ставкою 20 відсотків (якщо замовник послуг зареєстрований на території України як суб`єкт господарювання).

Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ "Югрейн-Трейд" (експедитор) та ТОВ "НОВА УКРАЇНСЬКА МЕРЕЖА ЗАЛІЗНИЧНО-АВТОМОБІЛЬНИХ ТЕРМІНАЛІВ" (клієнт) укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування при комбінованих перевезеннях експортно-імпортних та транзитних вантажів №0623/15, згідно п. 1.2 якого клієнт доручає експедитору, а експедитор за дорученням, від імені та за рахунок клієнта забезпечує (в інтересах останнього) послуги транспортно-експедиторського обслуговування (ТЕО) його вантажів, що перевозяться, в залежності від конкретного транспортного ланцюжка, розробленого для перевезення кожної партії вантажу, морським (включаючи контейнери), залізничним і автомобільним транспортом по території України, а також надання інших послуг клієнту за погодженням сторін.

Найменування вантажу, вид транспорту, станції відправлення і призначення вантажу, вартість послуг експедитора, інші умови узгоджено сторонами шляхом підписання заявки - додатку до договору №0623/15, а саме заявки від 02.05.2023 р., згідно якої ТОВ "НОВА УКРАЇНСЬКА МЕРЕЖА ЗАЛІЗНИЧНО-АВТОМОБІЛЬНИХ ТЕРМІНАЛІВ" замовило у ТОВ "Югрейн-Трейд" послуги з організації перевезення вантажів, зокрема міжнародних перевезень зерна кукурудзи з України до Польщі. Прикордонні станції переходу Мостиська II (експ. ПКП) УЗ - Медика ПКП. Станція відправлення Харків-Ліски, Південна залізниця, 449909 - станція призначення: станція Глівіце-Порт ПКП, 69757, Польща.

З метою виконання заявки, ТОВ "Югрейн-Трейд" було залучено для перевезення вантажів перевізника - АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" на підставі договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 17.03.2020 р. №2830883.

Перевезення вантажів АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" підтверджується актом наданих послуг №2-2830883/2023-03 від 31.05.2023 р., а також податковими накладними та накладними СМГС (єдиним міжнародним перевізним документом).

АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" було складено та зареєстровано податкові накладні №11912 від 24.05.2023 р., №12636 від 25.05.2023 р., №13811 від 28.05.2023 р., №13324 від 26.05.2023 р., згідно яких ставка ПДВ у розмірі 0 % застосована до залізничних послуг з міжнародного перевезення вантажів на загальну суму 346847,50 грн.

Зазначені вище послуги з міжнародного перевезення вантажів залізничним транспортом на загальну суму 346847,50 грн, ПДВ 0 грн. ТОВ "Югрейн-Трейд" були передані ТОВ "НОВА УКРАЇНСЬКА МЕРЕЖА ЗАЛІЗНИЧНО-АВТОМОБІЛЬНИХ ТЕРМІНАЛІВ" із зазначенням: відшкодування залізничних послуг ст. Харків Ліски - Мостиська ІІ (експ. ПКП), що підтверджується актом надання послуг №312 від 17.06.2023 р. (зазначений акт має додаток, який містить перелік вантажів, що перевозилися та номери СМГС), а також податковою накладною №1 від 17.06.2023 р.

Міжнародні перевезення вантажів здійснювалися за наступними накладними СМГС (єдиним міжнародним перевізним документом): 43827591, 43827609, 43827799, 43827625, 43827690, 43835719, 43835727, 43836402, 43835693, 43836410, 43836774, 43840479, 43852342, 43852383, 43852805, 43853324, 43852789, 43853027, 43853993, 43853035, 43854017, 43853795, 43853787, 43853340, 43852813 в яких вказано, що відправник - ТОВ "Югрейн- Трейд", станція відправлення - Харків Ліски, Получатель-Интермодаль Терминал ППЦ, 44-100 Гливице, Польща, ул. Портова 28 станція призначення - Глівіце Порт (Польща), прикордонна станції переходу - Мостиська II (експ. ПКП) УЗ - Медика ПКП, платник за ПКП - Captrain Polska.

Зазначене вище вказує на те, що позивачем (експедитором) було залучено АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" у якості перевізника для здійснення міжнародного перевезення зернових залізничним транспортом за маршрутом ст. Харків Ліски - Мостиська II (експ. ПКП). на загальну суму 346847,50 грн, ПДВ 0 грн.

Враховуючи те, що послуги з міжнародного перевезення вантажів, про які йдеться в акті перевірки, надавались із залученням перевізників-резидентів, які є платниками податку на додану вартість, то у ТОВ "Югрейн-Трейд", як у експедитора, виникло податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму перевезення за ставкою 0 відсотків, а тому висновки відповідача щодо підтвердження показників податкової звітності є помилковими. Відповідач не надав належного обґрунтування своєї позиції щодо відсутності у позивача права на податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму перевезення за ставкою 0 відсотків.

Аналогічні висновки застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 18.01.2021 р. у справі №815/6778/14, від 21.05.2020 р. у справі №818/986/17, від 02.05.2023 р. у справі №818/756/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, на підставі пп. "а" пп.195.1.3 п.195.1 ст.195 Податкового кодексу України підприємством правомірно застосовано ставку ПДВ в розмірі 0 % щодо відшкодування залізничних послуг з міжнародного перевезення вантажів за маршрутом ст. Харків Ліски - Мостиська II (експ. ПКП), враховуючи наявність накладних СМГС. Відповідно, заниження суми податкового зобов`язання за червень 2023 року в розмірі 69370,00 грн відсутнє.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не наведено переконливих доводів, що грунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності засвідченої наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості вказані в цих документах неповні, недостовірні чи суперечливі.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Харківській області від 05.03.2023 р. №5.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 в справі № 520/36844/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич