Справа № 160/10279/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,
09.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської митниці (далі відповідач), у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100180/2025/000010/1 від 19.02.2025;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100180/2025/000046 від 19.02.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» з метою митного оформлення товарів подало до митниці електронну митну декларацію, в якій обрано основний метод визначення митної вартості товару за ціною контракту та подані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), які не містили розбіжностей та ознак підробки, а, навпаки, містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що, в свою чергу, виключало можливість витребування митницею у декларанта додаткових документів у розумінні приписів ч. 3 ст. 53 МК України. Однак, відповідач, не зважаючи на вищенаведене, посилаючись на формальні підстави, витребував у позивача додаткові документи. Проте, відповідач, не здійснивши повну перевірку відомостей, що містяться в наданих документах, що підтверджують заявлену митну вартість та правильність розрахунку, здійсненого декларантом, не упевнившись в достовірності та точності заяв, документів та розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України, прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - резервний метод, згідно з положеннями ст. 64 МК України. При цьому, позивач зауважує, що зазначена в митній декларації митна вартість товарів у повній мірі співпадає з митною вартістю товарів, що відображена у документах, поданих відповідно до ст. 53 МК України, які у повній мірі підтверджують розмір заявленої митної вартості товару за ціною контракту. Натомість, всі вказані у спірному рішенні зауваження митниці носять формальний характер та не свідчать про дійсну наявність розбіжностей, а надані позивачем документи, повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості. Таким чином, не погоджуючись з висновками відповідача та винесеним ним рішенням, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду для захисту своїх порушених прав та законних інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 відкрито провадження у адміністративній справі; призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
29.04.2025 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що під час здійснення Київською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Отже, відповідач вказує, що за результатами розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості, однак, такі документи декларантом надані не були, у зв`язку із чим відповідачем обґрунтовано прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару. Таким чином, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
13.05.2025 представником позивача подані до суду пояснення, в яких викладено правову позицію, яка є аналогічною до доводів, викладених в позовній заяві.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
27.01.2025 між ТОВ «АВ МЕТАЛ ГРУП» (покупець) та Gamma Steel, S.C. J.Feitek (Польща) (постачальник) було укладено контракт №AVMG-GAMMA/2025.
Відповідно до п. 1.1. даного Контракту постачальник зобов`язується в строки та на умовах, визначених цим контрактом, передати у власність покупця вироби з нержавіючої сталі 1-го або 2-го гаїтянку та документи до нього, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість у відповідності до умов цього контракту.
Згідно з п. 2.1 контракту ціна на товар фіксується за одиницю фактичної ваги (нетто) товару, включає в себе вартість тари, упаковки та маркування товару.
Пунктом 5.1 контракту визначено, що товар відправляється партіями. Партія товару це асортимент та кількість товару, зазначені в комерційному інвойсі.
За умовами п. 5.3 контракту термін поставки товару вказується в проформах інвойсах, комерційних інвойсах та/або Специфікаціях.
- товар 1: Прокат плоский з корозійностійкої(нержавіючої) сталі, загально-цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або більше, без подальшого оброблення, крім гарячого прокатування, масовою часткою нікелю 2,5 % або більше: завтовшки 4,75 мм або більше, але не більш як 10 мм, з листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4541/1D розміром: 6*1500*3000 мм-613кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4541/1D розміром: 10*1500*3000 мм-1040кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4541/1D розміром: 5*1000*2000 мм-635кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4541/1D розміром: 5*1000*2000 мм-790кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4541/1D розміром: 6*1000*2000 мм-920кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4541/1D розміром: 6*1000*2000 мм-450кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4541/1D розміром: 8*1000*2000 мм-1230кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4541/1D розміром: 10*1000*2000 мм-725кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/1D розміром: 6*1500*3000 мм-630кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/1D розміром: 6*1000*2000 мм-855кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/1D розміром: 8*1500*3000 мм-1055кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/1D розміром: 10*1500*3000 мм-700кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/1D розміром:10*1500*3000 мм-700кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/1D розміром: 6*1500*3000 мм-590кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/1D розміром: 5*1250*2500 мм-485кг; Вміст нікелю:8-10,5% Виробник: немає даних; Країна виробництва: EU;
- товар 2: Прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, загально- цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або більше, без подальшого оброблення, крім холодного прокатування (обтиснення у холодному стані), завтовшки понад 1 мм, але менш як 3 мм, з масовою часткою нікелю 2,5 % або більше: листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.454/2В розміром: 2*1500*3000 мм-280 кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2В розміром 2*1000*2000* мм 190 кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 3*1000*2000 мм-425кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 3*1000*2000 мм-235кг; Вміст нікелю:9- 12% Виробник: немає данних; Країна виробництва: EU;
- товар 3: Прокат плоский з корозійностійкої(нержавіючої) сталі, загально-цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або більше, без подальшого оброблення, крім гарячого прокатування, завтовшки 3 мм або більше, але менш як 4,75 мм: листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4541/1D розміром: 4*1500*3000 мм-140 кг;листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/1D розміром:4*1500*3000 мм-560кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4541/1D розміром: 4*1500*3000 мм-280кг; Виробник: немає даних; Країна виробництва: EU;
- товар 4: Прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, загально-цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або більше, без подальшого оброблення, крім холодного прокатування (обтиснення у холодному стані), завтовшки 3 мм або більше, але менш як 4,75 мм, з масовою часткою нікелю 2,5 % або більше листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2В розміром:4*1500*3000 мм-280кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 3*1000*2000 мм-370кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром:4*1000*2000 мм-510кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 4*1500*3000 мм-835кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 4*1000*2000 мм-570кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 4*1250*2500 мм-390кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 4*1250*2500 мм-385кг; Виробник: немає даних; Країна виробництва: EU;
- товар 5: Прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої)сталі, загально-цивільного призначення, не для військового використання, завширшки 600 мм або більше, без подальшого оброблення, крім холодного прокатування (обтиснення у холодному стані), у листах, завтовшки 4,75 мм або більше: листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 5*1500*3000 мм-360кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 6*1500*3000 мм-875кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 6*1500*3000 мм-425кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 6*1500*3000 мм-430кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 6*1000*2000 мм-680кг; листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/2B розміром: 5*1000*2000 мм-720кг; Виробник: немає даних; Країна виробництва: EU;
- товар 6: Прокат плоский з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, завширшки 600 мм або більше, гарячекатаний, не у рулонах, без подальшого оброблення, завтовшки понад 10 мм, з масовою часткою нікелю 2,5 % або більше: листи з нержавіючої сталі 2 сорт, марка сталі Nr.1.4301/1D розміром: 12*1500*3000 мм-1250кг; Вміст нікелю:8,10,5% Виробник: немає даних; Країна виробництва: EU.
До митного оформлення позивачем надані наступні документи:
- сертифікати якості від 14.02.2025;
- пакувальний лист від 14.02.2025;
- рахунки-проформи від 27.01.2025 №1/АV01/2025, №1/АV01-1/2025, від 04.02.2025 №1/АV02/2025;
- рахунок-фактура від 14.02.2025 №2/GS02/2025;
- автотранспортна накладна від 14.02.2025;
- декларація про походження товару від 14.02.2025;
- платіжні доручення від 29.01.2025, від 13.02.2025;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 14.02.2025 №143;
- Зовнішньоекономічний договір від 27.01.2025 №AVMG-GAMMA/2025;
- Договір про надання послуг митного брокера від 01.04.2021 №01/04;
- Договір про перевезення від 21.07.2023 №21/07-2023.
Митна вартість товару була визначена позивачем за першим методом за ціною контракту.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів та проведення відповідних консультацій з декларантом, 19.02.2025 Київською митницею прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA100180/2025/000010/1, згідно з яким відповідач скоригував заявлену позивачем митну вартість товару в митній декларації:
- по товару 2 з 2172,94 Євро до 2915,40 Євро;
- по товару 3 із 1950,83 Євро до 2734,20 Євро;
- по товару 4 із 6114,02 Євро до 8717,40 Євро;
- по товару 5 із 6407,95 Євро до 9388,10 Євро;
- по товару 6 із 2287,37 Євро до 2912,50 Євро.
Також, Київською митницею оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100180/2025/000046, відповідно до якої у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено з тих причин, що на підставі рішення про коригування митної вартості скориговано митну вартість товарів, що призвело до необхідності внесення змін до митної декларації з доплатою митних платежів.
Не погодившись з вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).
Відповідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст. 55 МК України визначено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене ч. 5 ст. 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України.
З матеріалів справи встановлено, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Відповідно до ст. 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно- експедиторську діяльність» підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.
Разом із митною декларацією, а також у додатково наданих документах, позивачем було надано:
- договір транспортно-експедиторського обслуговування №21/07-2023 від 21.07.2023 року із ТОВ «ТК ТРАНСЛОГІСТІК», який є основним договором перевезення та підтверджує надання транспортних послуг;
- договір перевезення №О-00000645 від 17.10.2024 року, укладений між перевізником ТОВ «ТК ТРАНСЛОГІСТІК» і третьою особою ПП «КЛИМТРАНС ПЛЮС», який підтверджує залучення перевізником сторонньої організації для здійснення перевезення;
- довідка, видана ТОВ «ТК ТРАНСЛОГІСТІК» про транспортні витрати від 14.02.2025 року;
Так, позивачем було надано усі передбачені МК України документи, які повинні супроводжувати ввезення партії товару на митну територію України.
Транспортні витрати на ввезену партію товару кореспондуються між собою та підтверджуються наданими до митної декларації документами, однак відповідач не надав належної уваги наданим документам.
Саме ТОВ «ТК ТРНАСЛОГІСТІК» надавало транспортно-експедиційній послуги та отримало належну оплату, в той же час, ТОВ «ТК ТРАНСЛОГІСТІК» має право залучати для виконання обов`язків за договором інші організації, що не суперечить умовам договору та жодним чином не впливає на загальну вартість сплачених транспортних витрат.
Таким чином, зауваження митного органу у цій частині є безпідставними та необґрунтованими. Фактична розбіжність в документах відсутня, увесь маршрут транспортування підтверджується наданими документами та довідками про оплату.
Відповідач зазначає, що пунктом 5.6 контракту передбачено, що разом з товаром постачальник передає покупцю оригінали таких товаросупровідних документів, серед яких є «Сертифікат походження». Декларантом не подано до митного оформлення відповідний документ. Документи надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Судом встановлено, що пунктом 5.6. Контракту на поставку передбачено перелік документів, які передаються разом із поставленою партією товару. Серед переліку документів також зазначено «Сертифікат походження».
На підтвердження походження товару постачальник GAMMA STEEL. S.C. J.FEITEK, W.FEITEK було передано разом із товаром лист про походження товару від 17.02.2025, який доводить походження товару.
Такий лист був наданий під час митного оформлення товару.
Також, митниця послалась на умови контракту, які жодним чином не стосуються митної вартості товару та не спростовують правильність визначення декларантом ціни товару.
Враховуючи наявність підтвердження походження товару, безпідставність винесеного зауваження (жодним чином не впливає на визначення вартості товару) таке зауваження є необґрунтованим.
Відповідач зазначив, що митна вартість товару №1 скоригована з розрахунку 2,33 EUR/кг. Числове значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, становить 2,33 EUR/кг. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів: митна декларація від 24.12.2024 №UA100380/2024/352874. Митна вартість товару №2 скоригована з розрахунку 2,58 EUR/кг. Числове значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, становить 2,58 EUR /кг. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів: митна декларація від 18.12.2024 №UA100380/2024/351908. Митна вартість товару №3 скоригована з розрахунку 2,79 EUR/кг. Числове значення EUR/кг. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів: митна декларація від 18.12.2024 №UA100380/2024/351908 Митна вартість товару №5 скоригована з розрахунку 2,69 EUR/кг. Числове значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, становить 2,69 EUR/кг. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів: митна декларація від 18.12.2024 №UA100380/2024/351908 Митна вартість товару №6 скоригована з розрахунку 2,33 EUR/кг. Числове значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, становить 2,33 EUR/кг. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів: митна декларація від 18.12.2024 №UA100380/2024/351908. При цьому, митна вартість Відповідачем визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.
Єдине джерело інформації відповідача для визначення митної вартості - митні декларації: №UA100380/2024/352874 від 24.12.2024, UA100380/2024/351908 від 18.12.2024.
Відповідач не аргументує застосування саме такого резервного методу визначення митної вартості, а лише перераховує методи та обирає його методом виключення. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації з іншої декларації, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом не передбачено.

Обрання для порівняння іншої декларації здійснено без врахування об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова Верховного Суду від 04.09.2018 р. у справі № 818/1186/17).

Щодо того, що декларантом в повному обсязі не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 53 МК України, право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі №21-127а15.

Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.

Суд зазначає, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, ціна товару значно збільшилась, порівняно з ціною на придбання, у зв`язку із чим суд зазначає про додатковий тягар, покладений на позивача.

Розбіжність між рівнем заявленої Декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку Митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався раніше за вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку Декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 у справі №815/3400/17.

З урахуванням наведеного, суд робить висновок, що митним органом оспорювані рішення прийняті без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, тому наявні підстави для їх скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що за подання вказаного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4844,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 27.03.2025.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір в сумі 4844,80 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм дає суду підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

До позовної заяви представником позивача, зокрема, надано:

- копію договору надання професійної правничої допомоги №26/07/23 від 26.07.2023;

- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1219332 від 26.07.2023;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2596 від 20.08.2012;

- копію протоколу №1 узгодження договірної ціни від 26.07.2023.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що здійснені адвокатом дії, визначені в акті приймання-передачі наданих послуг, мали бути здійснені адвокатом фактично, та дійсність їх вчинення має бути підтверджена в матеріалах справи.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 у справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги.

Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження виконання умов договору про надання правничої (правової) допомоги №26/07/23 від 26.07.2023 позивачем надано до суду копію протоколу №1 узгодження договірної ціни від 26.07.2023, відповідно до якої адвокатом надано послугу складання процесуальних документів 5000,00 грн за кожну інстанцію за одну судову справу.

Суд зазначає, що протокол узгодження договірної ціни не є актом приймання-передачі виконаних послуг адвокатом, та не може бути належним доказом прийнятих позивачем послуг від адвоката у визначеній сумі, з урахуванням перевірки позивачем втраченого адвокатом часу.

Суду не надано належним чином складених документів з урахуванням витраченого адвокатом часу на надані послуги.

Визначена сума в протоколі узгодження договірної ціни свідчить про те, що вона не залежала від фактично наданих послуг та витраченого адвокатом часу в порушення п.п. 1-3 п. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України: розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Позивачем не надано жодного документа на підтвердження наявності витрат на правничу допомогу та складання документів в межах адміністративної справи №160/10279/25.

Також суду не надано доказів оплати послуг адвоката, що свідчить про відсутність понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Оскільки належно складених документів на підтвердження витрат на правову допомогу у цій справі суду не надано, у суду відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП» (вул. Шолом-Алейхема, буд. 5, м. Дніпро, 49000, ) до Київської митниці (бульвар Гавела Вацлава, буд. 8А, м. Київ, 03124, ) про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100180/2025/000010/1 від 19.02.2025.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100180/2025/000046 від 19.02.2025, винесену Київською митницею.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ МЕТАЛ ГРУП» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський