Справа № 753/15025/24
Суддя: Осіпенко Л. М.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/32/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №2692876 від 27.07.2024 року.

Посилаючись на те, що 27.07.2024 року вона керувала транспортним засобом марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись по просп. Миколи Бажана у м. Києві. Близько 12 год. 00 хв. її зупинив інспектор УПП в м. Києві лейтенант поліції Бердецький Д.А.

Інспектор повідомив їй, що підставою зупинки стало те, що на автомобілі, яким вона керувала, встановлені показники повороту червоного кольору, що є порушенням вимог п. 31.4 Правил дорожнього руху.

Вона заперечувала проти складення постанови, оскільки вважала, що в її діях відсутнє порушення Правил дорожнього руху. Разом з тим, її заперечення інспектором враховані не були, внаслідок чого складено оскаржувану постанову серії ЕНА №2692876 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

В оскаржуваній постанові вказано, що вона керувала транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Разом з тим, вона не погоджується з викладеним, оскільки вважає постанову безпідставною, винесеною з істотним порушенням її прав, такою, що не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, оскільки: у постанові не вказано підпункт п. 31.4 Правил дорожнього руху, який вона порушила; до постанови не долучено доказів того, що автомобіль був переобладнаний або те, що світлові прилади не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; показники повороту взагалі не відносяться до зовнішніх світлових приладів, у розумінні ПДР, що не може бути кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Ухвалою суду від 17.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін (а.с. 18).

08.05.2025 року від представника ДПП Нестерович А.С. надійшов відзив на позов, в якому він просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що у п. 19.4 ПДР зазначено, що під час зупинки на дорозі в темну пору доби та в умовах недостатньої видимості на транспортному засобі мають бути ввімкнені габаритні або стоянкові ліхтарі, а при вимушеній зупинці додатково - аварійна світлова сигналізація, а тому доводи позивачки про те, що до зовнішніх світлових приладів відноситься тільки фари ближнього або дальнього світла, вважає хибними. Разом з тим, актуальна судова практика підтверджує правильність кваліфікації використання світлових покажчиків повороту червоного кольору, як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 121 КУпАП. З огляду на викладене, вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, заявляє про не співмірність витрат на професійну правничу допомогу, які заявлені у позові (а.с. 49-61).

12.05.2025 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що диспозиція ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає несправності або переобладнання транспортного засобу. Водночас, відповідач не наводить жодних аргументів чи доказів, які б спростовували доводи позовної заяви. Транспортний засіб марки «Audi A6» д.н.з. НОМЕР_1 пройшов державну реєстрацію під час постановки на облік. Таким чином, державою підтверджено його відповідність конструкції і технічного стану вимогам діючих в Україні правил (а.с. 68-74).

У судове засідання позивачка та представник відповідача не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від позивачки надійшла заява, в якій вона підтримує позовні вимоги та просить суд розглядати справу без її участі.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення спору, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1, 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Як було встановлено судом, постановою серії ЕНА № 2692876 від 27.07.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови, 27.07.2024 року о 12 год. 00 хв. у місті Києві по просп. Миколи Бажана, водій ОСОБА_1 порушила вимоги ДТСУ 3649:2010 п. 6.1.5 використовуючи показники повороту червоного кольору, чим порушила п. 31.4. ПДР - керування водієм транспортним засобом, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації (а.с. 7-8).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлено Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Як встановлено судом, причиною зупинки автомобіля позивача працівниками поліції було те, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, у якого покажчики повороту не відповідають вимогам ДСТУ.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною шостою ст. 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Пунктом 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР), встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.

Приписами пп. 31.4 п. 31 ПДР заборонено експлуатацію транспортних засобів за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті ПДР викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється їх експлуатація.

ДСТУ 3649:2010, п. 6.1.5 (Таблиця 1) визначає, що колір задніх покажчиків повороту має бути авто-жовтим, що є обов`язковим національним стандартом для транспортних засобів, які експлуатуються в Україні.

Відповідно до п.п. 9.1.а ПДР покажчики поворотів є попереджувальними сигналами. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 121 КУПАП за використання попереджувальних сигналів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів передбачено штраф.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, власником транспортного засобу марки «Audi A7» д.н.з. НОМЕР_1 є позивачка, а отже такий автомобіль зареєстрований у встановленому чинним законодавством порядку та при реєстрації пройшов усі необхідні процедури, в тому числі на технічну відповідність державним нормам та стандартам України.

В оскаржуваній постанові серії ЕНА № 2692876 від 27.07.2024 відсутні посилання на докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. Крім того, разом з відзивом, відповідачем не було надано для огляду диск з відеозаписами з бодікамер працівників поліції

Проте, ключовим питанням є те, чи є червоний колір покажчиків результатом переобладнання позивачкою, чи це заводська конструкція, і чи була позивачка винна у порушенні.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Обов`язок щодо збирання доказів по справі про адміністративне правопорушення покладається на орган (посадову особу), який притягнув позивача до відповідальності (див. також постанову Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17).

Як на цьому наголосив Верховний Суд у своїй постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №357/10134/17, у разі відсутності належних доказів, які би підтверджували факт правопорушення, притягнення особи до адміністративної відповідальності є неправомірним.

Конституційний Суд України у Рішенні N 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року у пунктах 4, 4.1, 4.2 мотивувальної частини Рішення вказав на розповсюдження ряду презумпцій та правових гарантій на усі види юридичної відповідальності, у тому числі й на адміністративну відповідальність. Зокрема прямо вказав у цьому переліку (у п.4 мотивувальної частини Рішення): «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62)».

Суд зазначає, що правила ЄЕК ООН № 48 є частиною міжнародних зобов`язань України в рамках Женевської угоди 1958 року, до якої Україна приєдналася як правонаступниця УРСР. Ці правила допускають червоний колір задніх покажчиків повороту для транспортних засобів, призначених для ринків, де це дозволено (наприклад, США). Проте ДСТУ 3649:2010 є чинним національним стандартом, який має пріоритет на території України для забезпечення єдиних вимог до безпеки дорожнього руху. Скасування ДСТУ UN/ECE R 48-02:2002 наказом ДП «УкрНДНЦ» від 21.11.2016 № 392 із 1 січня 2017 року свідчить про те, що Україна відмовилася від прямої гармонізації з міжнародними нормами в цій частині, віддавши перевагу власним стандартам. Водночас успішна сертифікація та реєстрація автомобіля передбачає, що уповноважений орган визнав його відповідність українським стандартам, включаючи колір покажчиків повороту.

Відповідач не пояснив, чому червоний колір, який не викликав зауважень під час реєстрації, раптово став порушенням у 2024 році, і не довів, що позивачка змінила конструкцію після реєстрації транспортного засобу.

Відповідач не надав доказів того, що позивачка умисно чи необережно переобладнала автомобіль або знала про невідповідність стандартам і свідомо їх проігнорувала.

Відсутність у матеріалах справи акта огляду транспортного засобу, висновків експертизи чи інших документів, які б підтвердили переобладнання, свідчить про недостатність доказової бази для встановлення вини ОСОБА_1 .

Щодо того, що при складанні протоколу інспектор не конкретизував, який саме підпункт порушила позивачка, зазначивши лише те, що вона порушила п. 31.4 ПДР - суд не бере дане зауваження до уваги, хоча відповідач дійсно у протоколі вказав не підпункт, а лише п. 31.4 ПДР, але в протоколі чітко вказано, що саме порушила позивачка.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які об`єктивні і беззаперечні докази наявності в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, спірне рішення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 19, 72-79, 90, 139, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 9, 121, 222, 247, 251, 252, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2692876 від 27.07.2023 року, якою ОСОБА_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (адреса: 03048, Україна, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок, 3, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , адреса: 03048, Україна, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок, 3.

Суддя: Л.М. Осіпенко