Справа № 160/25700/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2025 року м.Дніпросправа № 160/25700/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі № 160/25700/24 (суддя Озерянська С.І., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення, податкового повідомлення-рішення, зобов`язання чинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма Р) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за № 00/34365/04-36-24-15 від 31.05.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач) про анулювання реєстрації платника єдиного податку № 14046/04-36-24-15-16 від 06.06.2024 року;

- зобов`язати відповідача відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , як платника єдиного податку та включити її до реєстру платників єдиного податку.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 16.04.2024 року відповідачем складено акт № 22886/04-36-24-15/ НОМЕР_1 про результати камеральної перевірки з питань заниження податкових зобов`язань по єдиному податку та умов застосування спрощеної системи оподаткування. 31.05.2024 року відповідачем на підставі акту перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення № 00/34365/04-36-24-15, яким донараховано грошове зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 447 299,50 грн., у т.ч. основний платіж 406 635,91 грн., штрафна санкція 40 663,59 грн. Також рішенням від 06.06.2024 №140046/04-36-24-15-16 було анульовано реєстрацію платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку з 01 січня 2024 року у зв`язку з перевищенням граничного обсягу доходу, який дає право платникам єдиного податку здійснювати діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування. Позивач зазначає, що камеральна перевірка за своїм цільовим призначенням не передбачає здійснення аналізу достовірності та відповідності законодавству сформованих платником податків показників податкової звітності, перевірки правомірності перебування платника податків у статусі платника єдиного податку, оскільки такі обставини не охоплюються предметом камеральної перевірки. Отже, рішення про виключення з реєстру платників єдиного податку не може бути прийнято за наслідками камеральної перевірки такого платника податку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено у повному обсязі.

З рішенням суду не погодилася позивач та подала апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення прийняті відповідачем всупереч норм податкового законодавства. Станом на 01 серпня 2023 року, тобто на день початку дії підпункту 91.4.3. п. 91.4 п. 91. розділу XX Перехідні положення, позивач не була учасником врегульованих правовідносин, та не використовувала особливостей оподаткування у вигляді оподаткування доходу єдиним податком розміром 2% та перевищення обсягу доходу, а отже, вказані норми не здійснювали праворегуляторний вплив на її діяльність як фізичної особи-підприємця. Ні судом, ні відповідачем не було встановлено факту отримання доходу позивачем саме в період з 01 серпня 2023 року, тобто з дати набрання законної сили підпункту 91.4.3. п. 91.4 п. 91. розділу XX Перехідні положення ПК України, а відповідно, до позивача застосовано обмеження та штрафні санкції на підставі припущень, а доводи про неможливість встановлення обґрунтованості висновків про порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування в рамках камеральної перевірки залишились без уваги суду.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, як безпідставних, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Наполягає, що суд вірно встановив обставини справи, надав правильну юридичну оцінку спірним відносинам, та прийняв законне рішення.

У відзиві відповідач вказує, що предметом проведеної камеральної перевірки було питання заниження суми грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця № та порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування платника 2 групи внаслідок завищення доходу, отриманого протягом 2023 року. Положеннями пункту 299.11 статті 299 ПК України не передбачено проведення документальної перевірки платників єдиного податку першої - третьої груп з метою встановлення правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування. Отже, позивач робить помилкові висновки про те, що відповідачем мала бути проведена саме документальна перевірка.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати з прийняттям нового рішення у справі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 16.06.2021 року є фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

Позивач з 26.01.2023 року по 30.06.2023 року перебувала платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 2%, а з 01.07.2023 року - 2 групи зі ставкою 20%.

На підставі підпункту 19-1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1, підпункту 20.1.4, підпункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), у порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 та статті 76 ПК України фахівцями ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питання заниження податкових зобов`язань по єдиному податку та умов застосування спрощеної системи оподаткування.

Перевіркою встановлено порушення абзацу 2 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України в частині перевищення протягом календарного року обсягу доходу та пункту 293.8 статті 293 Податкового кодексу України в частині заниження податкового зобов`язання по єдиному податку.

За результатами проведеної перевірки складено акт камеральної перевірки від 16.04.2024 року №22886/04-36-24-15/ НОМЕР_1 , який направлено засобами поштового зв`язку на адресу позивача.

Не погоджуючись із висновками акту камеральної перевірки, 15.05.2024 року позивач подала до відповідача заперечення на акт.

Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Про результати розгляду заперечення від 29.05.2024 року повідомлено, що висновки акту №22886/04-36-24-15/ НОМЕР_1 від 16.04.2024 про результати камеральної перевірки правомірні та ґрунтуються виключно на нормах чинного законодавства України.

На підставі акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення форми Р № 00/34365/04-36-24-15 від 31.05.2024 року про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), у тому числі за заниження податкового зобов`язання на суму 447 299,50 грн.

Також на підставі акту камеральної перевірки відповідачем прийнято рішення від 06.06.2024 року №14046/04-36-24-15 щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), з 01.01.2024 року.

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням, 27.06.2024 року позивач подала до Державної податкової служби України скаргу. Проте, рішенням Державної податкової служби України залишено без змін податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у Дніпропетровській області № 00/34365/04-36-24-15 від 31.05.2024 року, а скаргу позивача без задоволення.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення відповідача та рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку протиправними та незаконними, позивач звернулась до суду з позовом про їх скасування та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що положення підпункту 9-1.4.3. підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень ПК України підлягало застосуванню в спірних правовідносинах під час розрахунку обсягу доходу позивача за 2023 рік. Натомість, позивачем при складенні та поданні податкової декларації за 2023 рік не враховано зміни, внесені Законом України від 30.06.2023 №3219-ІХ, яким підрозділ 8 розділу ХХ Перехідні положення ПК України доповнено підпунктом 9-1.4.3.

З огляду на встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку, що прийняті відповідачем податкове повідомлення-рішення форми Р № 00/34365/04-36-24-15 від 31.05.2024 року та рішення від 06.06.2024 року №14046/04-36-24-15 щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є правомірними та не підлягають скасуванню.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується, враховуючи наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Глава 1 розділу XIV ПК України регулює питання спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Відповідно до п. 291.3 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно із пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.

Відповідно до підпункту 3 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України до третьої групи платників єдиного податку належать, зокрема: фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена, та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Згідно із положеннями Закону України Про державний бюджет України на 2023 рік розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2023 року встановлено в розмірі 6 700 грн.

Відповідно до абзацу 2 пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи та податкових агентів платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів) є календарний квартал (крім податкового періоду податкової звітності з податку на додану вартість, визначеного пунктом 202.1 статті 202 цього Кодексу).

Пунктом 294.2 статті 294 Податкового кодексу України передбачено, що податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Абзацом першим пункту 299.1 статті 299 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до пп. 3 п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Абзацами 1-3 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України обумовлено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Водночас, приписами пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Враховуючи зазначені норми законодавства, виявлення порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених Главою 1 розділу XIV ПК України можливе лише під час проведення перевірок.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Колегія суддів наголошує на тому, предметом спору у цій справі є в тому числі і правомірність прийняття відповідачем рішення про анулювання реєстрації позивача, як платника єдиного податку та податкового повідомлення-рішення про донарахування позивачу єдиного податку з фізичних осіб та штрафних санкцій.

Підставою прийняття відповідачем таких рішень стали висновки акту камеральної перевірки з питань заниження податкових обов`язань по єдиному податку та умов застосування спрощеної системи оподаткування. Так, за висновками контролюючого органу позивач немає підстав перебування в реєстрі платників єдиного податку через допущене перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення.

Зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Також колегія суддів враховує, що Верховний Суд при розгляді подібних адміністративних справ сформував наступні висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 18.03.2025 справа №160/21398/24, від 26 лютого 2019 року у справі №805/1396/17-а, від 05 лютого 2019 року у справі №805/206/17-а, від 24 січня 2019 року у справі №813/1346/18, від 05 червня 2018 року у справі №813/4266/17).

Відповідно, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Враховуючи обставини цієї справи, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів проведення документальної перевірки позивача. А перевірка будь-яких відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюються.

Рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач) про анулювання реєстрації платника єдиного податку № 14046/04-36-24-15-16 від 06.06.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки порушення виявлені під час проведення камеральної перевірки, а не на підставі документальної перевірки.

Щодо виявлених під час перевірки порушень.

За висновками контролюючого органу позивач при складанні та поданні податкової декларації за 2023 рік не врахував змін, внесених Законом України від 30.06.2023 року № 3219-ІХ, яким підрозділ 8 розділу XX Перехідних положень ПК України доповнено підпунктом 91.4.3.

Загальні засади застосування спрощеної системи оподаткування передбачені статтею 291 ПК України.

За пунктом 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291.3 статті 291 ПК України).

За абзацом третім підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, серед яких друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Станом на 01 січня 2023 року розмір мінімальної заробітної плати складав 6700 гривень, а граничний обсяг доходу для платника єдиного податку складав 5 587 800,00 гривень, в той час як отриманий дохід позивача за 2023 рік склав 5 504 806,04 гривень, і не перевищив граничний розмір, визначений пунктом 291.4 статті 291 ПК України, а положення пункту 91.4.3. підрозділу 8 розділу XX Перехідних положень ПК України не підлягають застосуванню до позивача та не скасовують або не змінюють положень пункту 291.4 статті 291 ПК України.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану від 15.03.2022 року за № 2120-ІХ з метою врегулювання особливостей оподаткування доходів в період дії правового режиму воєнного стану платникам податків з 01 квітня 2022 року було надано можливість:

- фізичним особам - підприємцям - платникам єдиного податку першої та другої групи не сплачувати єдиний податок (п.п. 9.1. пункту 9 розділу XX Перехідні положення);

- платниками єдиного податку могли бути фізичні особи-підприємці та юридичні особи, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 10 мільярдів гривень (п.п. 9.2. пункту 9 розділу XX Перехідні положення);

- відсоткова ставка єдиного податку для платників єдиного податку третьої групи, які використовують особливості оподаткування, встановлені цим пунктом, встановлювалась у розмірі 2 відсотки доходу (п.п. 9.4. пункту 9 розділу XX Перехідні положення).

25 січня 2023 року позивачем було подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування та перехід з 26 січня 2023 року на спрощену систему оподаткування за третьою групою зі ставкою єдиного податку у відсотках до доходу розміром 2%, проте, у зв`язку з нездійсненням господарської діяльності та, як наслідок, відсутністю доходу, в період з 26 січня по 01 липня 2023 року позивачем не було використано особливості оподаткування, передбачені для платників єдиного податку за третьою групою та ставкою 2 %, які полягали у можливості пільгового оподаткування доходу без обмеження його граничного розміру єдиним податком у розмірі 2% від суми отриманого доходу, що підтверджується відповідними податковими деклараціями.

12 червня 2023 року позивачем було подано заяву про перехід на II групу платника єдиного податку із розміром єдиного податку 20% від мінімальної заробітної плати з 01 липня 2023 року.

Станом на 12 червня 2023 року (день подання заяви про перехід) та 01 липня 2023 року (день початку перебування у статусі платника єдиного податку II групи зі ставкою єдиного податку 20 % від мінімальної заробітної плати) були відсутні будь-які законодавчі обмеження, в тому числі щодо граничного обсягу доходу, крім передбачених абзацом третім підпункту 2 пункту 291.4 статті 294 ПК України, з 01 липня 2023 року позивач не перебувала у статусі платника єдиного податку III групи зі ставкою 2 % від отриманого доходу./

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану за № 3219-ІХ від 30.06.2023 року, який набрав чинності 01.08.2023 року, до ПК України було внесено зміни, зокрема шляхом доповнення розділу XX Перехідні положення ПК України пунктами 9-1 і 11- 13, в тому числі п.п. 9-1.4.3. п. 9-1.4 п. 91. підрозділу 8 розділу XX Перехідні положення ПК України, про порушення якого позивачем зазначено в акті.

Проте, підпункт 9-1.4.3. пункту 9-1 підрозділу 8 розділу XX ПК України не відміняє дію п. 291.4 ст. 291 ПК України щодо загальної суми річного граничного обсягу доходу.

Так, за змістом підпункту 9.2 пункту 9 підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України, вказані вище особливості оподаткування полягають у тимчасовому (до 01.08.2023) не застосуванні до платників єдиного податку обмеження щодо обсягу доходу та застосування ними зменшеної ставки податку у розмірі 2%. Тобто, вказані особливості оподаткування передбачають можливість платників єдиного податку перевищувати граничний обсяг доходу, не втрачаючи при цьому статус платника єдиного податку.

Отже, застосування особливостей оподаткування, які встановлені пунктом 9 підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України, полягає саме у дозволеному перевищенні платником єдиного податку граничного обсягу доходу в період до 01.08.2023.

На час отримання позивачем доходу на другій групі єдиного податку, вона не перевищила граничний обсяг доходу, визначений п. 291.4 статті 291 ПК України, а набуття чинності Законом № 3219-ІХ, яке відбулось після отримання позивачем доходу, не може бути підставою для збільшення її податкового зобов`язання.

З огляду на викладене, наявні підстави для визнання протиправним та скасування оскарженого позивачем податкового повідомлення-рішення відповідача.

Колегія суддів вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі позивача, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи. Висновки суду першої інстанції зроблено з помилковим застосуванням судом норм матеріального права, а отже, наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового у даній справі про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.317, ст.ст.322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024 року у справі № 160/25700/24 скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма Р) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за № 00/34365/04-36-24-15 від 31.05.2024 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 14046/04-36-24-15-16 від 06.06.2024 року про анулювання реєстрації платником єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області () відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , як платника єдиного податку, та включити її до реєстру платників єдиного податку.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви та подачу апеляційної скарги у загальному розмірі 18 752,48 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят дві гривні сорок вісім копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак