Справа № 200/3789/25
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року Справа№200/3789/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного (письмового) позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої абзацом сьомим пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 20100,00 гривень в розрахунку на місяць за період 03.08.2023 року по 14.01.2024 року;

- зобов`язання нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену абзацом сьомим пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 20100,00 гривень в розрахунку на місяць за період 03.08.2023 року по 14.01.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 12.10.2020 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

31.01.2025 адвокатом позивача було направлено заяву до відповідача з вимогами:

1. Нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 20 100 грн за період перебування в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 згідно Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року.

2. Виготовити та направити довідку про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з 01.08.2023 по 14.01.2024 із зазначенням місяців:

2.1) у яких відбулось нарахування.

2.2) за які відбулось нарахування.

14.02.2025 отримано відповідь від військової частини НОМЕР_1 №694/1203, якою зазначено, що ОСОБА_2 не набув права на виплату 20100,00 грн. за період з 01 серпня 2023 року по 14 січня 2024 року.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року задоволено заяву представника позивача адвоката Мандрика Владислава Володимировича про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними, поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмового провадження).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Відповідач надав письмовий відзив від 11.06.2025 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що відповідно до абзацу пункту 2 розділу XXXIV Порядку №260, військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі.

Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

Таким чином, відповідно до змісту правової норми, викладеної вище, для виникнення у військовослужбовця права на отримання додаткової винагороди у розмірі 20 100 грн. має настати ряд обставин.

Серед цих обставин фундаментальною являється така умова, як отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних із захистом Батьківщини, та, нерозривно пов`язана з нею така умова як: визнання військово-лікарською комісією військовослужбовця обмежено придатними до військової служби або непридатним до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців внаслідок цього поранення. Аналогічного змісту норма також викладена в абз. 7 пункту 1-1 Постанови №168.

Порядок проведення військово-лікарських експертиз та визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби визначається Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджено Наказом Міністерства Оборони України № 402 від 14.08.2008р. (надалі Наказ № 402).

Відповідно до п.1.2 Розділу «Загальні положення» Наказу № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до абз.2 п. 2.1. Розділу 2 «Органи військово-лікарської експертизи» Наказу №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК) приймають постанови.

Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Підпунктом б пунктом 20.3. Наказу № 402 визначено: «при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту»:

а) Придатний - до військової служби; - до військової служби за контрактом; - до служби у військовому резерві; - до служби на підводних човнах, на надводних кораблях, у морській піхоті, Десантно-штурмових військах, спеціальних спорудах, підрозділах спеціального призначення; - …(інше)

б) Непридатний: - до військової служби з виключенням з військового обліку; - до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (На воєнний час приймається постанова: «Обмежено придатний до військової служби»); -до служби у плавскладі ВМС Збройних Сил України, морській піхоті, високомобільних десантних військах, спеціальних спорудах, водолазом, водолазом-глибоководником, акванавтом, підрозділах спеціального призначення.

Тобто, Наказом № 402 для військово-лікарській комісії передбачена можливість визначати придатність військовослужбовця до військової служби вцілому, або придатність для служби в певному роді військ, для певного виду служби чи придатність для служби в певних місцях, військах.

Також передбачено право військово-лікарської комісії визначати непридатність до військової служби вцілому, або непридатність для служби в певному роді військ чи для певного виду служби.

Відповідно до абз. 18 підпункту «б» пункту 20.3 глави 20 Розділу ІІ Наказу №402, щодо військовослужбовців, визнаних ВЛК непридатними (до служби у виді Збройних Сил України або за військовою спеціальністю, спецспорудах, до навчання у ВВНЗ, в учбовій частині, до участі у ММО тощо), одночасно приймається постанова про придатність до військової служби.)

В довідці військово-лікарської комісії № 4101/1 від 03.08.2023 зазначено: «НЕПРИДАТНИЙ ДО СЛУЖБИ У ВИСОКОМОБІЛЬНИХ ДЕСАНТНИХ ВІЙСЬКАХ. ПРИДАТНИЙ ДО ВІЙСЬКОВЇ СЛУЖБИ».

Тобто, із зазначеної довідки вбачається, що військово-лікарською комісією позивач визнаний придатним до військової служби вцілому, але непридатним до військової служби певного роду військ (у високомобільних десантних військах).

В той же час, ані Постановою №168, ані Порядком №260 не передбачені підстави для нарахування та виплати військовослужбовцю додаткової винагороди в сумі 20100 грн. за кожен місяць перебування в розпорядженні командира, який за висновком військово-лікарської комісії визнаний непридатним служби лише у високомобільних десантних військах (певного роду військ), що має місце у випадку з позивачем і разом з тим вцілому придатним до військової служби.

Враховуючи все вищезазначене вважає позов не аргументованим і безпідставним.

З зазначених причин просить відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 .

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 .

Позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 12.10.2020 року по 14.01.2024 року, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 .

З 15.01.2024 року по дійсний час позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_5 позивач є учасником бойових дій.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 № 694/639 від 28.01.2023 року молодший сержант ОСОБА_1 18.11.2022 року поблизу населеного пункту Білогорівка Севєродонецького району Луганської області отримав мінно-вибухову травму, струс головного мозку, акубаротравму.

Довідкою військово-лікарської комісії № 4101/1 від 03.08.2023 року встановлено таке.

Діагноз: наслідки вибухової травми (05.02.2023): вогнепального осколкового дотичного поранення м`яких тканин лівої тім`яної ділянки з втисненим переломом тім`яної ділянки зліва, вогнепальна рана тім`яної ділянки зліва, лікованого оперативно: (05.02.2023) первинна хірургічна обробка вогнепальних ран, у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця, консолідованого перелому, з незначним порушенням функції.

Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

На підставі статей 75в, 64в графи ІІ Розкладу хвороб, графи І ТДВ «Б» Непридатний до служби у високомобільних десантних військах. Придатний до військової служби.

Суд зауважує, що всі вищезазначені обставини не є спірними між сторонами.

31.01.2025 адвокатом позивача було направлено заяву до відповідача з вимогами:

1. Нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 20 100 грн за період перебування в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 згідно Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року.

2. Виготовити та направити довідку про нараховані та виплачені суми грошового забезпечення та додаткової винагороди ОСОБА_1 за період з 01.08.2023 по 14.01.2024 із зазначенням місяців:

2.1) у яких відбулось нарахування.

2.2) за які відбулось нарахування.

14.02.2025 отримано відповідь від військової частини НОМЕР_1 №694/1203, в якій зазначено, що згідно довідки ВЛК від 03 серпня 2023 року молодший сержант ОСОБА_1 непридатний до служби у високомобільних десантних військах. Придатний до військової служби.

Так згідно наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 зі змінами дану виплату отримують військовослужбовці визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_2 не набув права на виплату 20100,00 грн. за період з 01 серпня 2023 року по 14 січня 2024 року.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 20100,00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Згідно з вказаною нормою суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Згідно п. 2, 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Абзацом 26 пункту 2 розділу ХХХІV Порядку №260 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах, зокрема військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).

Відповідно до п. 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи. Отже, як у спірний період, так і нас час розгляду даної справи на території України діє особливий період.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168).

Відповідно до абзацу сьомого пункту 1-1 Постанови № 168 військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Відповідно абзацу першого пункту 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, виплата додаткової та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 217, від 22.03.2022 № 350, від 01.04.2022 № 400, від 01.07.2022 № 754, від 07.07.2022 № 793, від 27.09.2022 № 1066, від 08.10.2022 № 1146, від 20.01.2023 № 43, № 836 від 09.08.2023, № 1001 від 15.09.2023, № 1162 від 07.11.2023, № 103 від 30.01.2024, № 419 від 12.04.2024, № 714 від 18.06.2024, № 1273 від 01.11.2024, № 1311 від 15.11.2024, № 77 від 24.01.2025, № 355 від 25.03.2025 до вказаної постанови були внесені зміни та доповнення.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що позивач 18.11.2022 року отримав мінно-вибухову травму, струс головного мозку, акубаротравму, пов`язані з захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 № 694/639 від 28.01.2023 року та довідкою військово-лікарської комісії від № 4101/1 від 03.08.2023 року.

Таким чином, позивач відповідає усім необхідним умовам для отримання додаткової винагороди в розмірі 20100 гривень за період з 03.08.2023 по 14.01.2024 року, зокрема:

- визнання «обмежено придатним» зумовлене травмою, «пов`язаною із захистом Батьківщини»;

- станом на 03.08.2023 сплинув 2-місяний строк перебування у розпорядженні у статусі «обмежено придатний»;

- виплата грошового забезпечення з 03.08.2023 відбувалась за останньою займаною посадою не у повному обсязі.

Отже, з 03.08.2023 року по 14.01.2024 року позивачеві підлягала виплаті додаткова винагорода в розмірі 20100 гривень на місяць, якщо за вказаний період не нараховувалися інші види додаткових винагород або ж грошове забезпечення не виплачувалося в повному обсязі.

Відповідно до приписів частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства Оборони України № 402 від 14.08.2008р., оскільки це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, а отже, вказана норма не є релевантною до спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи недоведеність відповідачем під час нарахування і виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати, що підлягають відшкодуванню, відсутні.

На підставі положень Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_7 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої абзацом сьомим пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 20100,00 гривень в розрахунку на місяць за період 03.08.2023 року по 14.01.2024 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену абзацом сьомим пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 20100,00 гривень в розрахунку на місяць за період 03.08.2023 року по 14.01.2024 року.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 02 липня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова