Справа № 380/2375/25
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 рокусправа № 380/2375/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

за участі секретаря судового засідання Клочко Н.С.

представників сторін

від позивача Котягіна А.С.,

від відповідача Качмарик Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м.Львові адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Паливна група «ОПЕРАТОР» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «Паливна група «ОПЕРАТОР» (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.02.2025 року, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.11.2024 року №48047/13-01-07-04, №48043/13-01-07-04, №48054/13-01-07-04, №48049/13-01-07-04, №48052/13-01-07-04, №48135/13-01-24-10, №48042/13-01-09-02, №48131/13-01-23-02, №48105/13-01-23-02.

В заявах по суті справи позивач наводить наступні аргументи.

Щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток:

- в частині господарських операцій з контрагентами ТзОВ «Авераж Захід» та ТзОВ «Лемітом», позивач уважає, що ним під час перевірки подано всі первинні документи, які у своїй сукупності вказують на реальність цих операцій;

- з приводу господарських операцій з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , то позивач зазначає, що між ними укладено договір про надання посередницьких послуг з організації оптової торгівлі нафтопродуктами та договір про партнерство, однак під час проведення перевірки працівники відповідача, не взявши до уваги первинні документи, потрактували відносини між згаданими особами як партнерські, а не як наданні посередницьких послуг.

Щодо збільшення сум грошового зобов`язання з податку на додану вартість та зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість:

- в частині господарських взаємовідносин з ТзОВ «Укр-Петроль», ТзОВ «КФ «Укр-Петроль», МПП «Марс», ТзОВ «Транс Компані», ТзОВ «ПКПФ-Україна», позивач уважає, що контролюючий орган без достатніх на те правових підстав уважав помилково або надмірно здійснені платежі як авансові оплати;

- з приводу господарської операції з ПП «Оператор Нафтопродуктів» з надання послуг оренди вантажного транспорту, то позивач уважає, що відповідач, при кваліфікації такої господарської операції, виходив з назви договору, а не з його змісту та з фактичних відносин, які склались між сторонами договорів, у підтвердження чого подавались первинні бухгалтерські документи.

Щодо порушення граничного терміну реєстрації податкових накладних та перших примірників розрахунків коригування до акцизних накладних, то позивач уважає, що ним строки визначені законодавством не порушувались.

Також уважає, що відповідачем без достатніх на те правових підстав зроблено висновки про порушення позивачем при заповненні форм 1ДФ та 4ДФ, при сплаті податку на прибуток іноземних юридичних осіб.

Додатково зазначив що не повинен сплачувати штрафні (фінансові) санкції у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень та уведеного воєнного стану.

Відповідач у своїх заявах по суті справи наводить такі спростування.

Щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток:

- в частині господарських операцій з контрагентами ТзОВ «Авераж Захід» та ТзОВ «Лемітом», відповідач уважає, що ці операції містять ознаки нереальності та проведені з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту для цих товариств;

- з приводу господарських операцій з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , то відповідач зазначає, що аналіз змісту договору про надання посередницьких послуг з організації оптової торгівлі нафтопродуктами та договору про партнерство, а також показники бухгалтерського обліку вказують на те, що позивачем завищено витрати на збут по взаєморозрахунках зі згаданим підприємцем.

Щодо збільшення сум грошового зобов`язання з податку на додану вартість та зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість:

- в частині господарських взаємовідносин з ТзОВ «Укр-Петроль», ТзОВ «КФ «Укр-Петроль», МПП «Марс», ТзОВ «Транс Компані», ТзОВ «ПКПФ-Україна», відповідач уважає, що оскільки листи від наведених контрагентів не містять деталізації підстав повернення коштів такі правомірно вважаються авансовими платежами;

- з приводу господарської операції з ПП «Оператор Нафтопродуктів» з надання послуг оренди вантажного транспорту, то відповідач уважає, що позивачем надавались послуги оренди, а тому висновки контролюючого органу відповідають вимогам чинного законодавства у цій частині.

Щодо завищення податкового зобов`язання з податку на додану вартість по операціях з ТзОВ «Авераж Захід» та ТзОВ «Лемітом», то аргументи відповідач наводив вище щодо нереальності таких операцій.

Щодо зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість та застосування штрафу за відсутність складання та реєстрації протягом граничного строку податкових накладних по операціях з ТзОВ «Укр-Петроль», ТзОВ «КФ «Укр-Петроль», МПП «Марс», ТзОВ «Транс Компані», ТзОВ «ПКПФ-Україна», то аргументи відповідача наведені вище.

Також, відповідач уважає, що позивачем зареєстровано податкові накладні та перші примірники акцизних накладних поза межами граничних термінів їх реєстрації, а тому штрафні (фінансові) санкції застосовано у відповідності до вимог чинного законодавства.

Крім того, зазначає, що контролюючим органом правомірно застосовано штрафні санкції з податку на прибуток іноземних юридичних осіб.

З приводу збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на прибуток іноземних юридичних осіб, то відповідач вказує, що оскільки позивачем під час проведення перевірки не було надано довідки в підтвердження резиденства контрагента, висновки у цій частині повністю обґрунтовані нормами чинного законодавства.

Щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій за неподання Розрахунку (звітів) податкових зобов`язань нерезидентів, то відповідач зазначив, що у зв`язку з невиконанням платником податків обов`язку, передбаченого п.103.9 ст.103 ПК України, контролюючим органом правомірно притягнуто до відповідальності позивача.

Представник позивача просить позов задовольнити з урахуванням наведених мотивів.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить в його задоволенні відмовити повністю.

Ухвалою суду від 11.02.2025 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 07.04.2025 року строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 12.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив таке.

Наказом відповідача від 25.07.2024 року за №2893-ПП згідно із затвердженим Державною податковою службою України планом-графіком проведення документальних планових перевірок платників податків на 2024 рік призначено документальну планову виїзну перевірку позивача з 21.08.2024 року тривалістю 20 робочих днів.

Наказами відповідача від 17.09.2024 року за №4953-ПС та від 23.09.2024 року за №5096-ПС перевірка продовжувалась з 18.09.2024 року тривалістю 5 робочих днів та з 25.09.2024 року 5 робочих днів.

За результатами планової виїзної документальної перевірки позивача податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2018 року по 30.09.2024 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2018 року по 30.06.2024 року відповідачем складено акт від 08.10.2024 року за №42357/13-01-07-04/37879602.

Перевіркою встановлено наступні порушення, які відображені в акті перевірки:

- П(С)БО 15; п.5, п.6, п.7 П(С)БО 16; підп.134.1.1 п.134.1 ст.134; п.135.1 ст.135; п.137.1 ст.137 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток всього у сумі 6 135 138 грн.;

- п.185.1 ст.185; п.186.4 ст.186; п.187.1 ст.187; п.188.1 ст.188; п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200; п.201.1, п.201.2, п.201.4, п.201.6, п.201.7 ст.201 ПК України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість всього у сумі 2 804 444 грн. та завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) за червень 2024 року у сумі 1 972 103 грн.;

- п.201.10 ст.201 ПК України підприємством не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПК України термін податкові накладні по отриманих авансах від ТОВ ,,Укр-Петроль, ТОВ ,,КФ ,,Укр-Петроль, МПП ,,Марс, ТзОВ ,,Транс Компані, ТОВ ,,ПКПФ-Україна (сума штрафних санкцій 592 541 грн.);

- п.201.10 ст.201 ПК України підприємством не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені ПК України термін податкові накладні, внаслідок не включення до бази оподаткування з податку на додану вартість надані послуги оренди на території України (сума штрафних санкцій 1 795 732,50 грн.) та внаслідок реалізації товару невстановленим особам (сума штрафних санкцій 232 954,50 грн.);

- п.120-1 ст.1201; п.90 підрозділу 2 розділу ХХ ,,Перехідні положення ПК України підприємством порушено термін реєстрації податкових накладних (загальна сума штрафних санкцій 2 440 грн.);

- п.231.6 ст.231 ПК України підприємством порушено термін реєстрації акцизних накладних (сума штрафних санкцій 5 498,16 грн.);

- п.46.1 ст.46; п.49.2 ст.49; п.103.9 ст.103 ПК України підприємством не подано Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України (у вигляді фрахту) (додаток ПН до рядка 23 ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) і не відображено виплати по нерезидентах ТзОВ ,,Веліс, Kusy Tomasz-TOMNIK, ,,Speed Plus Sp.z.o ;

- п.103.4, п.103.5, п.103.8, п.103.10 ст.103; підп.141.4.1, підп.141.4.4 п.141.4 ст.141 ПК України - підприємством занижено податок на прибуток iноземних юридичних осiб всього у сумі 12 029,1 грн.;

- п.51.1 ст.51; п.176.2 ,,б ст.176 ПК України підприємством в податкових розрахунках за формою № 1ДФ та № 4 ДФ за період ІІІ квартал 2019, І квартал 2020, І квартал 2021, IV квартал 2023 допущено помилки в ідентифікаційних кодах ФОП (ознака доходу 157).

На підставі акта перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.11.2024 року:

- № 48047/13-01-07-04, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 7118095 грн. 00 коп. (за основною сумою 6135138 грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 982957 грн. 00 коп.);

- № 48043/13-01-07-04, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на додану вартість на 3505555 грн. 00 коп. (за основною сумою 2804444 грн. 00 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 701111 грн. 00 коп.);

- № 48054/13-01-07-04, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 1972103 грн. 00 коп.;

- № 48049/13-01-07-04, яким застосовано штраф в сумі 2621228 грн. 00 коп. за відсутність складення та реєстрації протягом граничного строку податкових накладних;

- № 48052/13-01-07-04, яким застосовано штраф у розмірі 2% в сумі 2440 грн. 00 коп. за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних;

- № 48135/13-01-24-10, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 1020 грн. 00 коп.;

- № 48042/13-01-09-02, яким застосовано штраф в сумі 5498 грн. 16 коп. за порушення граничних термінів реєстрації перших примірників акцизних накладних;

- № 48131/13-01-23-02, яким збільшено суми грошового зобов`язання з податків і зборів, пені з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на 15036 грн. 38 коп. (за основною сумою 12029 грн. 10 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3007 грн. 28 коп.);

- № 48105/13-01-23-02, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 2380 грн. 00 коп. за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб;.

Змістом спірних правовідносин є відповідність спірних податкових повідомлень-рішень критеріям правомірності, передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV, з наступними змінами та доповненнями (далі - КАС України).

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, врахувавши наявні у справі докази та норми чинного законодавства, суд виходив з наступних мотивів.

Згідно положень ст.3 Конституції України держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

У відповідності до положень ст.19 Основного Закону України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі ПК України).

Щодо податкового повідомлення-рішення за №48047/13-01-07-04.

Зміст акта перевірки та цього податкового повідомлення-рішення вказує на те, що збільшення сум грошового забезпечення з податку на прибуток приватних підприємств обґрунтовано висновком про перерахування коштів від ТзОВ «Авераж-Захід» та ТзОВ «Лемітом», які не пов`язані з постачанням товарів, та завищенням витрат на збут по взаєморозрахунках з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 .

Як передбачено п.135.1 ст.135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

У відповідності до положень підп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Пунктом 137.1 статті 137 ПК України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Щодо господарських операцій позивача з ТзОВ «Авераж-Захід» та з ТзОВ «Лемітом» суд зазначає таке.

Висновок контролюючого органу ґрунтувався на тому, що «… отримані від ТзОВ «Авараж-Захід» та ТзОВ «Ліметом» кошти, перерахування яких не пов`язано з постачанням товарів та за відсутності даних у «постачальника» щодо їх повернення у майбутньому, кваліфікується як актив, який слід врахувати у складі інших доходів відповідного звітного періоду, що не знайшло відображення у фінансовій звітності ПП «ПГ «Оператор» та не враховано при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.».

Крім того, висновок про нереальність згаданих господарських операцій обґрунтовано відсутністю фізичної та технічної можливості вчинення таких господарських операцій, метою яких є штучне формування валових витрат та податкового кредиту для згаданих контрагентів.

Верховним Судом сформовано основні судові доктрини як методи боротьби з недобросовісними платниками податків, а саме:

- превалювання сутності над формою (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 440/1082/19, від 10 березня 2020 року у справі № 816/1601/14 та інші);

- ділової мети (постанови Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 2а-0870/1161/11, від 21 липня 2020 року у справі № 816/191/17 та інші);

- дослідження ланцюга постачання (постанови Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 640/12691/19, 12 жовтня 2022 року у справі № 520/2388/2020 та інші).

Крім того, у відповідності до положень абзацу першого п.109.1 ст.109 ПК України, податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Як наслідок, при наданні правової оцінки наведеному епізоду, окрім аналізу такого через призму наведених судових доктрин, судом досліджується наявності у діях відповідача складу податкового правопорушення, зокрема, вини.

Застосовуючи до спірних правовідносин судові доктрини та концепцію вини, суд виходив з наступного.

Сторонами не заперечується, а матеріалами справи підтверджується те, що між позивачем (постачальник) та ТзОВ «Авераж-Захід» (покупець), ТзОВ «Лемітом» (покупець) укладено договори поставки нафтопродуктів відповідно від 08.04.2019 року за №ДГ-0000276 та від 20.05.2021 року №ДГ-0000475.

Згідно з абзацом першим пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий цього ж пункту).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» 16 липня 1999 року №996-XIV (тут і надалі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абзацом п`ятим статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Абзацом тринадцятим цієї ж статті передбачено, що первинним документом уважається документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів, продовжується у цій частині, можуть складатися зведені облікові документи.

Як наслідок, формування фінансових показників, які враховуються при визначені оподатковуваного прибутку підприємства, а також податкового кредиту для цілей визначення суми податкових зобов`язань з ПДВ повинно здійснюватися тільки щодо фактичного здійснення господарських операцій, підтверджених належним чином оформленими первинними документами та іншими обліковими документами, складання яких для оформлення операцій певного виду передбачено правовими нормами. При цьому презюмується, що такі документи є достовірними, а зафіксована в них інформація розкриває справжній зміст господарської операції, свідчить про її економічну вигоду (виправданість, ризик). Якщо певна господарська операція не відбулася або її зміст інший, ніж той, стосовно якого складені документи, підстави для відтворення фінансових показників операції в податковому обліку відсутні (в разі якщо документи складені про людське око) або ж операція відтворюється відповідно до її дійсного змісту, що відповідає такому принципу превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (стаття 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Оцінюючи докази, які були предметом дослідження під час перевірки, через призму наведеного, суд зазначає таке.

У відповідності до п.2.1 згаданих договорів поставка товару здійснюється відповідно до умов поставки, визначених у відповідному рахунку-фактурі на оплату згідно Інкотермс 2010, які застосовуються із урахуванням того, що договір укладений між резидентами України.

На підтвердження виконання згаданого договору з ТзОВ «Авераж-Захід» позивачем до перевірки надано акт приймання-передачі, видаткову накладну та платіжне доручення.

При цьому, у згаданому акті зазначено що контрагент позивача прийняв нафтопродукти на умовах Інкотермс 2010.

EXW, згідно згаданих правил EX WORKS (... named place) ФРАНКО-ЗАВОД (... назва місця), термін "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб.

В матеріалах справи наявний договір зберігання 1-3 від 01.06.2020 року між ТзОВ фірма «МОТТО ЗАХІД» (зберігач) та позивач (поклажодавець), згідно якого останній передає на зберігання нафтопродукти, а інший зобов`язується повернути їх, у тому числі особі вказаній поклажодавцем.

Зміст даного договору вказує на те, що зберігання відбувалось за адресою у м.Львові по вул. Навроцького, 4, яка і є місцем поставки згідно акт приймання-передачі.

Відтак наведені докази є належними, допустимими, достовірними у своєму взаємному зв`язку вказують на підтвердження позивачем обставин зміни в структурі активів, власному капіталі, що знайшло відображення у документах фінансової та податкової звітності.

Також, на виконання договору поставки ТзОВ «Лемітом» позивачем до перевірки надано видаткові накладні; товарно-транспортні накладні, згідно яких контрагент позивача вивозив нафтопродукти самостійно; платіжні доручення.

Сукупність наведених доказів також вказують на підтвердження позивачем обставин зміни в структурі активів, власному капіталі, що знайшло відображення у документах фінансової та податкової звітності.

При цьому, встановлені під час перевірки обставини відсутності у контрагентів позивача фізичної та технічної можливості вчинення таких господарських операцій, не можуть обґрунтовувати висновки контролюючого органу, оскільки такі знаходились поза межами його контролю.

Крім того, у пунктах 48 та 49 постанови Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року справа № 520/2388/2020 зазначено: «Щодо посилання відповідача на те, що висновки про нереальність здійснення господарських операцій зроблені на підставі аналізу узагальненої податкової інформації, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах податкового органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться. А тому нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів.

Інформація з баз даних АІС Податковий блок та податкова інформація щодо контрагентів позивача, на яку посилався відповідач, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів. Крім того, податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку.».

Як наслідок, бази даних АІС Податковий блок, які містять інформацію щодо контрагентів позивача, в силу положень ч.2 ст.74 КАС України, не можуть уважатись допустимими доказами, та у сукупності з наведеними первинними документами, вказувати на «нереальність» досліджених господарських операцій.

Також слід зазначити, що висновок контролюючого органу про мету штучного формування валових витрат та податкового кредиту для згаданих контрагентів, окрім аналізу господарських операцій щодо їх «нереальності» інших обґрунтувань не містить.

Досліджуючи наявності у складі податкового правопорушення такого елементу як вини, суд відзначає таке.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (абзац другий п.109.1 ст.109 ПК України).

У п.55 постанови Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року справа № 520/2388/2020 зазначено: «… Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування витрат чи податкового кредиту, а тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.».

За таких обставин, контролюючий орган, роблячи висновок про наявність у діях платника податків вини повинен дослідити удаваність, цілеспрямоване створення умов, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства, у тому числі через його обізнаність щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Зміст акта перевірки вказує на те, що такі обставини контролюючим органом не досліджувались та не перевірялись, а тому висновок про наявність вини позивача у складі податкового правопорушення не може уважатись обґрунтованим.

Серед іншого слід зазначити і про те, що контролюючий орган в акті перевірки визначив порушенням, у тому числі, вимоги П(С)БО 15 як заниження доходу на суму отриманих коштів від згаданих контрагентів (перерахування яких не пов`язано з постачанням товарів).

За п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 29.11.1999 року №290, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 року за №860/4153 (із змінами та доповненнями), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Згідно з п.7 цього ж Положення, визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами:

дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг);

інші операційні доходи;

фінансові доходи;

інші доходи.

При цьому, контролюючий орган, класифікувавши кошти отримані позивачем від контрагентів як дохід не пов`язаний з реалізацією товарів, а як інший дохід, не виключив його із зазначеної групи та включив у іншу, у зв`язку з чим такий дохід при визначенні об`єкта оподаткування було враховано двічі, що, як наслідок, призвело до помилкових висновків про збільшення податкових зобов`язань зі сплати податку на прибуток із зазначених господарських операцій.

Щодо завищенням витрат на збут по взаєморозрахунках з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 суд зазначає таке.

В акті перевірки зазначено, що на порушення вимог пунктів 5, 6 та 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 позивач (внаслідок завищення витрат на збут по взаєморозрахунках з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 ) завищено рядок 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати за 2018-2024 роки, в результаті чого підприємством занижено фінансовий результат до оподаткування за період з 01.04.2018 року по 30.06.2024 року всього у сумі 31288642 грн. 00 коп.

Такий висновок зроблено на підставі аналізу договорів про надання посередницьких послуг з організації оптової торгівлі нафтопродуктами від 31.03.2018 року за №31/03/2018-1 та про партнерство від 30.03.2018 року, математичних обрахунків у таблиці акта перевірки (аркуші справи 17-18 том І).

У відповідності до п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248 (із змінами та доповненнями) витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Пунктом 6 цього ж Положення передбачено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок чого вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно абзацу першого п.7 згаданого Положення витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені (абзац другий цього ж пункту).

Під час перевірки досліджувались договір №31/03/2018-1 про надання посередницьких послуг в організації оптової торгівлі нафтопродуктами від 31.03.2018 року, додаткова угода до нього, договір про партнерство від 30.03.2018 року, акти наданих послуг за договором №31/03/2018-1 про надання посередницьких послуг в організації оптової торгівлі нафтопродуктами від 31.03.2018 року та додатки до них.

Свідок, головний державний інспектор Демська С.В., даючи показання зазначила, що визначаючи витрати на збут по взаєморозрахунках з фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 керувались формулою визначеною договором про партнерство від 30.03.2018 року, з урахуванням усних пояснень посадових осіб позивача.

При цьому, жодних первинних документів або інших доказів, які б дозволяли пов`язати витрати за договором про надання посередницьких послуг в організації оптової торгівлі нафтопродуктами з витратами за договором про партнерство, матеріали справи не містять, посилання на такі в акті перевірки відсутні.

Більше того, зміст актів наданих послуг та додатки до них містять посилання на договір №31/03/2018-1 про надання посередницьких послуг в організації оптової торгівлі нафтопродуктами від 31.03.2018 року, а тому трактування цих витрат, як витрат за договором про партнерство від 30.03.2018 року буде суперечити абзацу першому пункту 44.1 статті 44 ПК України.

Додатково слід зазначити, що при аналізі та оцінці наведених первинних документів контролюючим органом під час проведення перевірки не застосовувались згадані судові доктрини як методи боротьби з недобросовісними платниками податків, а суд в силу наданих повноважень (надає оцінку зробленому) позбавлений можливості застосовувати такі (компетенція контролюючого органу).

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що контролюючим органом без достатніх на те підстав застосовано до витрат за договором №31/03/2018-1 про надання посередницьких послуг в організації оптової торгівлі нафтопродуктами від 31.03.2018 року формулу за договором про партнерство від 30.03.2018 року. та як наслідок зроблено помилковий висновок про їх завищення.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 48043/13-01-07-04.

Зміст акта перевірки та цього податкового повідомлення-рішення вказує на те, що збільшення сум грошового забезпечення з податку на додану вартість обґрунтовано висновком про неврахування при нарахуванні податкових зобов`язань авансових оплат від ТОВ ,,Укр-Петроль, ТОВ ,,КФ ,,Укр-Петроль, МПП ,,Марс, ТзОВ ,,Транс Компані, ТОВ ,,ПКПФ-Україна та заниження податкових зобов`язань по операціях з надання послуг оренди вантажного транспорту з водієм, місце поставки яких є місце реєстрації постачальника територія України.

Щодо неврахування при нарахуванні податкових зобов`язань з податку на додану вартість авансової оплати від ТОВ ,,Укр-Петроль, ТОВ ,,КФ ,,Укр-Петроль, МПП ,,Марс, ТзОВ ,,Транс Компані, ТОВ ,,ПКПФ-Україна.

Зміст акта перевірки щодо цього порушення вказує на те, що у відповідності до вимог чинного законодавства помилково перераховані кошти від контрагентів не можуть уважатись такими, а тому є попередньою оплатою і повинні бути оподатковані по першій події.

У відповідності до положень підп. «а» п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

Пунктом 187.1 ст.187 ПК України передбачено, що Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

В матеріалах справи наявні, а під час проведення перевірки надавались договори поставок між позивачем (постачальник) та контрагентами ПП «Комерційна фірма «Укр-Петроль» (договір поставки нафтопродуктів № ДГ-0000268 від 28.02.2019 року), ТзОВ «УКР-ПЕТРОЛЬ» (договір поставки нафтопродуктів № ДГ-0000161 від 12.04.2018 року), МПП «МАРС» (договір поставки нафтопродуктів № ДГ-0000011 від 06.08.2018 року), ТзОВ «Транс Компані» (договір поставки нафтопродуктів № ДГ-0000279 від 17.04.2018 року), ТзОВ «ПОНІНКІВСЬКА КАРТОННО-ПАПЕРОВА ФАБРИКА-УКРАЇНА» (договір поставки нафтопродуктів № ДГ-0000262 від 05.02.2019 року).

Також позивачем надано листи цих контрагентів про повернення помилково сплачених коштів та платіжні доручення, у призначенні платежу яких зазначено повернення помилково перерахованих коштів з покликанням на ці листи.

Контролюючий орган, з урахуванням визначень у Законі України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 5 квітня 2001 року № 2346-III, з наступними змінами та доповненнями, уважає, що перераховані контрагентами кошти є авансовими платежами.

У відповідності до пунктів 2.2 згаданих договорів, якщо інше не передбачено відповідною специфікацією, поставка товару здійснюється протягом 3 робочих днів для автомобільного транспорту та 5 робочих днів для залізничного транспорту з дати отримання постачальником суми передоплати за товар. Допускається дострокова поставка товару, продовжується у цих пунктах.

Відтак, умовами договорів передбачено поставку як після передоплати так і до неї.

Поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури визначається Законом України «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року № 1591-IX, з наступними змінами та доповненнями.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначається Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Зміст преамбул цих законів вказує на те, що вони врегульовують порядок проведення переказів, функціонування платіжних систем тощо, та не врегульовують відносин між учасниками господарських операцій, які є правовою підставою для здійснення переказу.

Згідно аналізу статтей 1212-1215 Цивільного кодексу України грошові кошти, на які був здійснений помилковий переказ внаслідок рахункової помилки та відсутності добровільності на операцію переказу підлягають поверненню як безпідставно набуті грошові кошти (майно).

Як наслідок, контролюючий орган під час проведення перевірки, аналізуючи відносини між позивачем та згаданими контрагентами через призму Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», не надав оцінки правовій підставі проведення переказів коштів.

Оцінюючи наведені докази (договори, листи та платіжні доручення) у їх сукупності, суд уважає, що правовою підставою руху коштів між позивачем та його контрагентами є помилкове перерахування коштів, оскільки подальшої поставки товару не відбувалося, контрагенти повідомили про помилковий переказ коштів, призначення платежу у платіжних дорученнях визначено як повернення помилково отриманих коштів, повернення коштів відбулося у цей самий день або на наступний.

Серед іншого, слід зазначити, що оскільки кошти позивачем отримані та повернуті в одному звітному періоді, відповідачем в акті перевірки не досліджувалось питання невиконання позивачем своїх зобов`язань перед Державою Україна щодо сплати податку на додану вартість, оскільки такий, в силу положень ст.200 ПК України, визначається як різниця між податковими зобов`язаннями та податковим кредитом, у відповідному звітному періоді.

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що відповідач без достатніх на те правових підстав та без дослідження дійсних відносин між позивачем та його контрагентами прийшов до помилкового висновку про нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість авансової оплати від ТОВ ,,Укр-Петроль, ТОВ ,,КФ ,,Укр-Петроль, МПП ,,Марс, ТзОВ ,,Транс Компані, ТОВ ,,ПКПФ-Україна.

Щодо заниження податкових зобов`язань по операціях з надання послуг оренди вантажного транспорту з водієм, місце поставки яких є місце реєстрації постачальника територія України.

В акті перевірки зазначено, що позивач не включив до бази оподаткування з податку на додану вартість послуги оренди вантажного транспорту з водієм для міжнародних перевезень нафтопродуктів та автогазу надані на території України резиденту ПП «Оператор Нафтопродуктів».

У відповідності до положень п.186.4 ст.186 ПК України, місцем постачання послуг є місце реєстрації постачальника, крім операцій, зазначених у пунктах 186.2, 186.3 і 186.3-1 цієї статті.

Згідно положень п.188.1 ст.188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Також, спірне податкове повідомлення-рішення містить покликання на п.185.1 ст.185 та п.187.1 ст.187 ПК України, зміст яких розкрито вище.

В матеріалах справи наявний, а під час проведення перевірки досліджувався договір про надання послуг оренди вантажного транспорту з водієм №ПГО/ОНП-2 від 23.03.2024 року, акти надання послуг, подорожні листи, звіти про використання коштів, накази на відрядження водіїв, ЦМР.

Як передбачено положеннями підп.14.1.183 п.14.1 ст.14 ПК України, послуга з надання персоналу - господарська або цивільно-правова угода, відповідно до якої особа, що надає послугу (резидент або нерезидент), направляє у розпорядження іншої особи (резидента або нерезидента) одну або декількох фізичних осіб для виконання визначених цією угодою функцій. Угода про надання персоналу може передбачати укладання зазначеними фізичними особами трудової угоди або трудового контракту із особою, у розпорядження якої вони направлені. Інші умови надання персоналу (у тому числі винагорода особи, що надає послугу) визначаються угодою сторін.

Згідно підп.14.1.185 наведеного пункту постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Як передбачено підп.14.1.97 цього ж пункту лізингова операція (крім операцій з фрахтування (чартеру) морських суден та інших транспортних засобів) - передача основних засобів у володіння та користування фізичним та/або юридичним особам (лізингоодержувачам) за плату та на визначений строк.

Лізингові операції поділяються на, зокрема, оперативний лізинг (оренда) - операція юридичної чи фізичної особи (лізингодавця/орендодавця), за якою лізингодавець/орендодавець передає іншій особі (лізингоодержувачу/орендарю) основні засоби, придбані або виготовлені лізингодавцем/орендодавцем, на умовах інших, ніж ті, що передбачаються фінансовим лізингом (абзац четвертий підпункту 14.1.97 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Наведені норми, у розрізі даного спору, дозволяють прийти до таких висновків:

особливістю послуги з надання персоналу є направлення у розпорядження іншої особи (резидента або нерезидента) одної або декількох фізичних осіб;

особливістю постачання послуг є надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності;

особливістю лізингової операції є передача основних засобів за плату.

Аналізуючи зміст згаданого договору суд зазначає таке:

сторонами є замовник та виконавець, а не лізингодавець/орендодавець та лізингоодержувач/орендар;

послуги з оренди надаються вантажним транспортом з водієм;

серед інших обов`язків виконавця є подати автотранспорт під вантаж та доставити увірений вантаж до пункту призначення та передати його уповноваженій на отримання особі;

замовник зобов`язується забезпечити своєчасне розвантаження прибулого вантажу; забезпечувати виконавця необхідної інформацією та провести інструктаж водія про порядок доставки вантажу;

вартість послуг визначається за показниками лічильника спідометра пробігу вантажного автотранспорту на початок та кінець періоду надання послуг.

Відтак, наведений договір за назвою сторін та змісту прав і обов`язків має ознаки господарських операцій з постачання послуг та оренди.

При цьому, суть господарських операцій також розкривається на підставі аналізу первинних бухгалтерських документів складених на підтвердження виконання цього договору.

Так, відсутні документи про передачу позивачем (виконавцем) автотранспортних засобів замовнику; у актах надання послуг поряд із найменуванням послуг «оренда вантажного транспорту з водієм …» зазначено загальна вартість робіт (послуг), підписані виконавцем та замовником, плата не є сталою, та згідно наведеного договору визначається за показниками лічильника спідометра пробігу вантажного автотранспорту, що вказує на надання послуг з перевезення; накази на закордонні відрядження, як і подорожні листи вантажного автомобіля видавались позивачем виконавцем послуга; звіт про використання коштів/електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт оформлялись позивачем власником автотранспортних засобів.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що контролюючий орган без достатніх на те правових підстав прийшов до висновку про існування між позивачем та ПП «Оператор Нафтопродуктів» господарських відносин з оренди, натомість наведеними доказами у своїй сукупності підтверджується, що позивачем надавались послуги з перевезення, у тому числі і міжнародні (підтверджується документами на міжнародні перевезення).

У відповідності до положень підп.«а» пдіп.195.1.3 п.195.1 ст.195 ПК України, за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання послуг міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

У матеріалах справи наявні міжнародні товарно-транспортні документи (СМR), зміст яких вказує на те, що позивачем надавав послуги міжнародних перевезень вантажів, а тому такі операції повинні оподатковуватись за нульовою ставкою.

Серед іншого, слід зазначити, що первинні бухгалтерські документи вказують і на те, що послуги з перевезення згідно наведеного договору, надавались позивачем також і на території України, поряд з міжнародними перевезеннями, а тому на них не поширюється згадана податкова пільга, однак контролюючий орган не відокремлював їх та не визначав суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

При цьому, суд в силу відсутності функцій контролюючого органу, позбавлений повноважень виправляти такі недоліки під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, відповідач у порушення норм чинного законодавства прийшов до висновку про не включення позивачем до бази оподаткування з податку на додану вартість послуги за договором №ПГО/ОНП-2 від 23.03.2024 року та визначив податкові зобов`язання зі згаданого податку.

Щодо податкових повідомлень-рішень №48054/13-01-07-04, №48049/13-01-07-04.

Так, мотивами прийняття податкового повідомлення-рішення №48054/13-01-07-04, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, є:

- не врахування при нарахуванні податкових зобов`язань з податку на додану вартість отриманих авансових платежів від ТОВ ,,Укр-Петроль, ТОВ ,,КФ ,,Укр-Петроль, МПП ,,Марс, ТзОВ ,,Транс Компані, ТОВ ,,ПКПФ-Україна;

- заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість по операціях з надання послуг оренди вантажного транспорту з водієм за договором №ПГО/ОНП-2 від 23.03.2024 року з ПП «Оператор Нафтопродуктів».

Як наслідок, контролюючий орган керуючись п.200.4 ст.200 ПК України, прийшов до висновку про завищення позивачем суми від`ємного значення податку на додану вартість.

Детальна правова оцінка висновкам контролюючого органу щодо авансових платежів та послуг оренди вантажного транспорту з водієм надавалась при аналізі правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення № 48043/13-01-07-04.

Не повторюючись, з цих самих мотивів не може уважатись правомірним податкове повідомлення-рішення №48054/13-01-07-04, оскільки податкові зобов`язання з податку на додану вартість по згаданих господарських операціях не повинні були формуватись.

Мотивами прийняття податкового повідомлення-рішення №48049/13-01-07-04, яким застосовано штраф за не реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних з господарських операцій:

- отримання авансових платежів від ТОВ ,,Укр-Петроль, ТОВ ,,КФ ,,Укр-Петроль, МПП ,,Марс, ТзОВ ,,Транс Компані, ТОВ ,,ПКПФ-Україна;

- надання послуг оренди вантажного транспорту з водієм за договором №ПГО/ОНП-2 від 23.03.2024 року з ПП «Оператор Нафтопродуктів»;

- при реалізації товарів іншим особам (не нараховані податкові зобов`язання з податку на додану вартість), оскільки кошти отримані від ТзОВ «Авераж-Захід» та ТзОВ «Лемітом» не пов`язані з постачанням товарів.

В силу положень п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Як наслідок контролюючим органом, на підставі п.120-1.2 ст.120-1 ПК України, накладено штраф на позивача за не реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних.

При цьому, з урахуванням наведених мотивів суду щодо протиправності податкових повідомлень-рішень № 48043/13-01-07-04 та №48047/13-01-07-04 в частині господарських операцій щодо отримання авансових платежів від ТОВ ,,Укр-Петроль, ТОВ ,,КФ ,,Укр-Петроль, МПП ,,Марс, ТзОВ ,,Транс Компані, ТОВ ,,ПКПФ-Україна; надання послуг оренди вантажного транспорту з водієм за договором №ПГО/ОНП-2 від 23.03.2024 року з ПП «Оператор Нафтопродуктів»; господарських відносин між позивачем та контрагентами ТзОВ «Авераж-Захід» та ТзОВ «Лемітом», суд уважає, що позивач не повинен був формувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість та складати податкові накладні, в контексті висновків викладених у акті перевірки.

Як наслідок, відповідачем протиправно застосовано штраф за не реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних.

Щодо податкового повідомлення-рішення №48052/13-01-07-04.

Даний акт індивідуальної дії прийнятий у зв`язку з порушенням граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених п.201.10 ст.201 ПК України.

У відповідності до положень п.120-1.1 ст.120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Абзацом 14 пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Згідно положень п.90 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, штраф за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого пунктом 89 цього підрозділу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлюється у розмірі:

2 відсотки суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

5 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

15 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

25 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Згідно акта перевірки (а.с.106 том І) позивачем порушено терміни реєстрації податкових накладних №95 від 13.02.2024 року, №1 від 10.062024 року та №187 від 22.01.2024 року.

При цьому, наявними у матеріалах справи доказами не спростовуються наведене порушення, а тому суд уважає, що контролюючим органом у відповідності до вимог чинного законодавства застосовано до позивача штраф у сумі 2440 грн. 00 коп., та як наслідок правові підстави для визнання протиправним наведеного податкового повідомлення-рішення відсутні.

Щодо податкового повідомлення-рішення №48042/13-01-09-02.

Даним податковим повідомленням-рішенням за порушення граничних термінів реєстрації перших примірників акцизних накладних/перших примірників розрахунків коригування до акцизних накладних в ЄРАН, встановлених ст.231 ПК України, згідно з п.120-2.1 ст.120-2 ПК України, застосовано штраф.

Як передбачено положеннями абзацу першого п.231.1 ст.231 ПК України, платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати таку акцизну накладну в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Згідно п.231.6 ст.231 ПК України, реєстрація в Єдиному реєстрі акцизних накладних здійснюється, зокрема, першого примірника акцизної накладної при реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу пересувного до іншого акцизного складу пересувного - у день складання такої акцизної накладної, але не пізніше здійснення операції з реалізації пального або спирту етилового з акцизного складу пересувного.

Пунктом 120-2.1 статті 120-2 ПК України, порушення платниками акцизного податку граничних термінів реєстрації перших примірників акцизних накладних/перших примірників розрахунків коригування до акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних, встановлених статтею 231 цього Кодексу, або відсутність їх складання чи реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних, встановлених за результатами проведення документальної перевірки, -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі:

2 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, або 2 відсотки суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, на які не складені або не зареєстровані акцизні накладні, - у разі порушення терміну реєстрації або відсутності реєстрації до 15 календарних днів;

10 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, або 10 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, на які не складені або не зареєстровані акцизні накладні, - у разі порушення терміну реєстрації або відсутності реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

20 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, або 20 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, на які не складені або не зареєстровані акцизні накладні, - у разі порушення терміну реєстрації або відсутності реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

30 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, або 30 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, на які не складені або не зареєстровані акцизні накладні, - у разі порушення терміну реєстрації або відсутності реєстрації від 61 до 90 календарних днів;

40 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, зазначених у таких акцизних накладних/розрахунках коригування, або 40 відсотків суми акцизного податку з відповідних обсягів пального або спирту етилового, на які не складені або не зареєстровані акцизні накладні, - у разі порушення терміну реєстрації або відсутності реєстрації на 91 і більше календарних днів.

Актом перевірки (а.с.110 том І), як і матеріалами справи, підтверджується порушення термінів реєстрації акцизних накладних на реалізацію пального за №19122408 від 24.12.2019 року та за №19122407 від 24.12.2019 року, а тому відповідачем у відповідності до наведених норм законодавства застосовано штраф згаданим податковим повідомленням-рішенням на суму 5498 грн. 16 коп.

Щодо податкового повідомлення-рішення №48135/13-01-24-10.

В акті перевірки зазначено, що позивачем в податкових розрахунках за формою № 1ДФ та № 4ДФ за період ІІІ квартал 2019 року, І квартал 2020 року, І квартал 2021 року, ІV квартал 2023 року допущено помилки в ідентифікаційних кодах фізичних осіб підприємців.

Позивачем не наведено жодних спростувань даного порушення.

У відповідності до положень п.51.1 ст.51 ПК України, платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.

Пунктом 176.2 статті 176 ПК України передбачено, що особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані, зокрема згідно підпункту «б», подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок, продовжується у цьому підпункті, подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається, завершується абзац перший цього підпункту.

Згідно із п.119.1 ст.119 ПК України, неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Враховуючи те, що позивачем було допущено помилки в ідентифікаційних кодах фізичних осіб підприємців, що не заперечується сторонами, контролюючий орган правомірно застосував до позивача штраф у сумі 1020 грн. 00 коп., у згаданому податковому повідомленні-рішенні.

Щодо податкового повідомлення-рішення №48131/13-01-23-02.

Мотивами прийняття даного рішення було те, що при виплаті у 2022 році на користь компанії «Kusy Tomasz TOMNIK» (Республіка Польща) доходів у вигляді фрахту позивачем не нараховано податок з доходів нерезидента із джерелом походження з України.

Згідно положень п.103.4 ст.103 ПК України, підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Пунктом 103.5 цієї ж статті передбачено, що довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

У разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування (п.103.10 ст.103 ПК України).

Підпунктом 141.4.1 пункту 141.4 ст.141 ПК України передбачено, що доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є, зокрема згідно підпункту «г» фрахт та доходи від інжинірингу.

Згідно підп.141.4.4 п.141.4 ст.141 ПК України, сума фрахту, що сплачується нерезиденту резидентом, у тому числі фізичною особою - підприємцем, фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність, або суб`єктом господарювання (юридичною особою чи фізичною особою - підприємцем), який обрав спрощену систему оподаткування, або іншим нерезидентом, який провадить господарську діяльність через постійне представництво за договорами фрахту, оподатковується за ставкою 6 відсотків у джерела виплати таких доходів за рахунок цих доходів. При цьому:

базою для оподаткування є базова ставка такого фрахту;

особами, уповноваженими справляти податок та вносити його до бюджету, є резидент, який виплачує такі доходи, незалежно від того, чи є він платником податку, а також суб`єктом спрощеного оподаткування.

Сторонами не заперечується, а матеріалами справи підтверджується те, що на підставі договору від 05.08.2022 року за №5, укладеного між позивачем та «Kusy Tomasz TOMNIK» (Республіка Польща), останньому виплачено дохід у вигляді фрахту на загальну суму 188455 грн. 99 коп. (4992 Євро).

В матеріалах справи наявна довідка про місце проживання чи юридичну адресу для податкових цілей (сертифікат податкового резидента) від 16.10.2024 року (а.с.206 том V).

Згідно абзацу першого п.44.6 ст.44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (абзац другий цього ж пункту).

Акт перевірки датовано 08.10.2024 року, а згадана довідка 16.10.2024 року, тобто після перевірки.

З урахуванням того, що під час перевірки не надавалась довідка (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, оскільки її не існувало в природі, контролюючий орган у відповідності до наведених норм визначив податкове зобов`язання з доходів нерезидента із джерелом походження з України.

Як наслідок, відсутні правові підстави для визнання наведеного податкового повідомлення-рішення протиправним.

Щодо податкового повідомлення-рішення №48105/13-01-23-02.

Мотивами прийняття даного рішення є те, що позивачем не подано податкову звітність по виплачених доходах із джерелом їх походження з України у вигляді фрахту по нерезидентах ТзОВ «Веліс» (Республіка Білорусь), «Kusy Tomasz TOMNIK» (Республіка Польща), «SPEED PLUS Sp.z.o.» (Республіка Польща), «ТSL Sp.z.o.» (Республіка Польща).

Обставини отримання позивачем згаданих доходів сторонами не заперечуються та підтверджуються матеріалами справи.

При цьому, позивачем не наведено жодних спростувань даного порушення.

Згідно із положеннями абзацу першого п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Абзацом четвертим цього ж пункту передбачено, що додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

У відповідності до абзацу першого п.49.2 ст.49 ПК України, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац, продовжується у ньому, застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Як передбачено п.103.9 ст.103 ПК України, особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов`язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Абзацом першим пункту 120.1 статті 120 ПК України передбачено, що неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Докази, які б вказували на подання позивачем податкової звітності, у матеріалах справи відсутні, а тому відповідач згідно із наведеними нормами наклав на позивача штраф у сумі 2380 грн. 00 коп.

Інші доводи сторін спростовуються викладеним, а тому судом до уваги не беруться.

За викладених обставин, суд уважає, що податкові повідомлення-рішення від 17.11.2024 року за №48047/13-01-07-04, за № 48043/13-01-07-04, за №48054/13-01-07-04 та за №48049/13-01-07-04 не відповідають критеріям правомірності, передбачених п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

В іншій частині у задоволенні позову належить відмовити.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України, судовий збір належить присудити на користь позивача пропорційно задоволених вимог, використовуючи при обрахунку суму максимального розміру судового збору, передбаченого п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу буде розглянуто судом після надання доказів їх понесення позивачем.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області податкові повідомлення-рішення від 17.11.2024 року за №48047/13-01-07-04, за № 48043/13-01-07-04, за №48054/13-01-07-04 та за №48049/13-01-07-04.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (адреса: м.Львів, вул.Стрийська, 35; ) на користь Приватного підприємства «Паливна група «ОПЕРАТОР» (адреса: м.Львів, вул. Стрийська, 108/267; ) 30227 (тридцять тисяч двісті двадцять сім) грн. 61 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне рішення складено 01 липня 2025 року.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович