Справа № 200/2551/25
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року Справа№200/2551/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2025 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неврахування при розрахунку пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у загальний трудовий (страховий) стаж періоду роботи з 01.08.1983 по 01.09.1985, та неврахування в повному обсязі періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2007 по 30.06.2010, з 01.01.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2022 по 28.02.2022 (у разі встановлення Судом наявності відповідного Рішення (Розпорядження) визнати протиправним та скасувати відповідне Рішення (Розпорядження) відповідача);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у загальний трудовий (страховий) стаж період роботи з 01.08.1983 по 01.09.1985, та зарахувати у повному обсязі періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2007 по 30.06.2010, з 01.01.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2022 по 28.02.2022, та здійснити перерахунок і виплату пенсії з урахуванням вказаних періодів з 09.10.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 25.04.2022 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, відповідачем протиправно частково не враховано до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності та деякі періоди роботи. Позивач вказав, що факт здійснення підприємницької діяльності підтверджується довідкою форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Стосовно не зарахування періоду роботи вказав, що спірний період роботи підтверджується трудовою книжкою, відомостями з РЗО, та ЕТК (електронною трудовою книжкою), отже протиправно не зарахований до страхового стажу. Позивач вважає, що недоліки у заповненні трудової книжки не є підставою стверджувати про відсутність трудового стажу, крім того, записи до трудової книжки були здійснені працівниками відділів кадрів, тому позивач не може нести відповідальність за недоліки її заповнення.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Зазначив, що за даними персоніфікованого обліку позивачем страхові внески сплачено не в повному обсязі за період з 01.01.2007 по 30.06.2010 та з 01.01.2017 по 31.12.2017, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 як повний місяць страхового стажу.

Також відповідач зазначив про відсутність підстав для зарахування до загального страхового стажу періоду роботи з 01.08.1983 по 01.09.1985, оскільки в записі про звільнення в трудовій книжці позивача не відповідає назві печатки на титульній сторінці трудової книжки.

Крім того відповідач вважає, що відповідачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду, передбачений статтею 122 КАСУ, оскільки пенсія є щомісячним періодичним платежем і отримуючи її з 25.04.2022 позивач знав про її розмір.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 14.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано у відповідача докази у справі.

Ухвалою суду від 12.06.2025 повторно витребувано у відповідача докази у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 17.09.1999 Артемівським МВ УМВС України у Донецькій області.

Рішенням відповідача від 05.06.2023, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.04.2022, що підтверджується матеріалами справи та не є спірним між сторонами.

Разом з тим, при призначенні пенсії до страхового стажу ураховано не всі періоди роботи та здійснення підприємницької діяльності, що змусило позивача звернутися 18.02.2025 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України зі скаргою.

Листом від 17.03.2025 відповідач повідомив про зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності відповідно до розміру сплаченого єдиного внеску за такий період, а також про не зарахування періоду роботи з 01.08.1983 по 01.09.1985, згідно трудової книжки НОМЕР_3 , оскільки порушено пункт 2.12 4 Інструкції №58, а саме титульну сторінку трудової книжки завірено печаткою організації, однак записи про періоди роботи в ній відсутні.

Так, згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_3 від 28.03.1984 позивач у період з 01.08.1983 по 01.09.1985 працювала зав масовим відділом ДК (запис №1-2). Вказані записи засвідчені печаткою «Правкома Артемівського заводу з облицювання кольорових металів ім.Квірінга». Разом з цим, запис на титульній сторінці трудової книжки щодо її видачі засвідчений печаткою «Завкома Артемівського заводу з облицювання кольорових металів ім.Квірінга».

Згідно з розрахунком стажу (форма РС-право) вказаний період не зарахований до страхового стажу.

У період з 29.06.2004 по 18.12.2023 позивач здійснювала підприємницьку діяльність, що підтверджується, зокрема даними Реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5), листом Головного управління ДПС у Донецькій області від 10.04.2024.

Так, згідно з листом Головного управління ДПС у Донецькій області від 10.04.2024 ОСОБА_1 з 29.06.2004 по 18.12.2023 здійснювала підприємницьку діяльність, з 01.01.2012 по 17.12.2023 застосовувала спрощену систему оподаткування, обрана 1 група 10% від мінімальної заробітної плати. При цьому зазначено, що за період з 2004 по 2011 роки надати інформацію щодо сплати податків не вважається можливим, у зв`язку з тим, що вказана інформація знаходилась на паперових носіях, проте місто Бахмут Донецької області є тимчасового окупованою територією.

Не погодившись з не зарахуванням повного періоду здійснення підприємницької діяльності та спірного періоду роботи, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з п.1 ч.1 ст.9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.

За приписами ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону № 1058-IV, за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами 1та 2 статті 42 цього Закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону №1058-ІV визначено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Відповідно до частини 3-1 розділу XV Закону №1058-IV (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017 року) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску);

2) проходження військової служби по 31 грудня 2017 року включно;

3) перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами з 1 січня 2004 року по 30 червня 2013 року включно;

4) перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 1 січня 2004 року до часу запровадження сплати страхових внесків (єдиного внеску) за жінок, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку;

5) перебування у довготерміновому відрядженні працівників дипломатичної служби у період з 1 січня 2004 року по 30 квітня 2016 року, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру.

Також, за правилами частини 1, пункту а частини 2 статті 56, частини 1 статті 66 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), який діяв у спірні періоди трудової діяльності позивача, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.

Частинами 1 та 3 ст. 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Тобто, надання додаткових документів на підтвердження трудового стажу передбачено у разі відсутності трудової книжки або якщо записи про періоди роботи містять неправильні чи неточні записи саме про періоди роботи.

Так, спірним у цій справі є не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.08.1983 по 01.09.1985 та не зарахування в повному обсязі періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2007 по 30.06.2010; з 01.01.2017 по 31.12.2017; з 01.01.2022 по 28.02.2022.

Стосовно зарахування періоду роботи з 01.08.1983 по 01.09.1985, суд зазначає наступне.

Так, трудова книжка позивача серії НОМЕР_3 , копія якої наявна в матеріалах справи та яка надавалась до Пенсійного фонду разом із заявою про призначення пенсії, в розділі «Відомості про роботу» містить відповідні записи про роботу позивача. Будь-яких порушень внесення зазначених записів відповідачем під час розгляду питання про призначення пенсії позивачу не встановлено.

У відомостях про особу на першому (титульному) аркуші трудової книжки наявна печатка підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачеві не зараховано період роботи з 01.08.1983 по 01.09.1985, оскільки в записі про звільнення в трудовій книжці позивача не відповідає назві печатки на титульній сторінці трудової книжки.

Так, запис про звільнення позивача (№2) засвідчений печаткою «Правкома Артемівського заводу з облицювання кольорових металів ім.Квірінга», при цьому на титульній сторінці трудової книжки міститься печатка «Завкома Артемівського заводу з облицювання кольорових металів ім.Квірінга».

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на п. 2.6 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58, оскільки на час заповнення належної позивачу трудової книжки НОМЕР_3 , була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162.

Так, з положень Порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженого постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція №162) та Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки вперше, в тому числі і внесення до неї записів на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, є підприємство роботодавець, а відтак відсутня вина позивача в тому, що в трудовій книжці роботодавцем заповнено із порушенням відомості про особу в трудовій книжці.

Суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення трудової книжки, а отже не може бути обмежений в праві неврахування до трудового стажу періоду роботи на підприємстві внаслідок порушення відділом кадрів правил оформлення записів на титульній сторінці трудової книжки.

Також, суд ураховує, що відповідно до пункту 2.2. розділу 2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку від часу прийому на роботу.

При цьому, відповідно до пункту 2.3. розділу 2 Інструкції №162 всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Наведене вище свідчить про те, що на час прийняття на роботу та на час звільнення з роботи можлива зміна в організації або назві підприємства, в даному випадку - Артемівського заводу з облицювання кольорових металів ім.Квірінга.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відмінності в печатці на титульній сторінці трудової книжки та в печатці, що засвідчує запис про звільнення з першого місця роботи («Правкома Артемівського заводу з облицювання кольорових металів ім.Квірінга» та «Завкома Артемівського заводу з облицювання кольорових металів ім.Квірінга») не може бути підставою для відмови позивачеві для визначення загального трудового стажу на підставі трудової книжки, оскільки внесення записів до трудової книжки та проставлення печатки на титульній сторінці не здійснювалось позивачем.

Положеннями Закону 1058-ІУ, підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. В даному випадку під час розгляду заяви позивача відповідачем не було встановлено будь-яких недоліків оформлення записів про роботу позивача.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 у у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Отже, суд дійшов до висновку, що не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.08.1983 по 01.09.1985, носить формальний характер і не відповідає вимогам пенсійного законодавства.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в цій частині та зобов`язує відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.08.1983 по 01.09.1985.

Стосовно зарахування періоду підприємницької діяльності з 01.01.2007 по 30.06.2010, з 01.01.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2022 по 28.02.2022, суд зазначає наступне.

Згідно з розрахунком стажу (форма РС-право) період з 01.05.2005 по 31.12.2008, з 01.02.2009 по 29.02.2020 (що включають спірні періоди з 01.01.2007 по 30.06.2010, з 01.01.2017 по 31.12.2017) зараховані до страхового стажу, спірний період з 01.01.2022 по 28.02.2022 відсутній в розрахунку стажу, загальний страховий стаж визначений як 31 рік 10 місяців 5 днів.

Визначений у формі РС-право стаж відповідає визначеному у рішенні про призначення пенсії стажу (31 рік 10 місяців 5 днів).

Проте, суд, перевіривши підрахунок стажу за вказані періоди, зокрема період з 01.02.2009 по 29.02.2020, зазначає, що в формі РС-право міститься неправильна інформація щодо стажу на право. Так, за період з 01.02.2009 по 29.02.2020 значиться інформація про стаж у розмірі 9 років 2 місяці 8 днів. Хоча фактично, між датами з 01.02.2009 по 29.02.2020 стаж роботи має становити 11 років 0 місяців 29 днів.

Отже, розрахунок РС-право суд не може взяти до уваги, як належний доказ розрахунку стажу позивача.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що містить відомості про стаж за місяць (кількість днів). Так, зокрема за 2007 2008 роки зараховано по 1 дню кожного місяця (12 днів за рік), за 2009 рік зараховано по 1 дню кожного місяця з лютого по жовтень (9 днів загалом), січень, листопад, грудень не зараховано, з січня 2010 року по червень 2010 року не зараховано, у січні 2017 року зараховано 15 днів, у лютому 2017 року зараховано 14 днів, з березня 2017 року по грудень 2017 року по 15 днів щомісяця, з січня 2022 року по 28.02.2022 зарахований повністю.

Отже, в матеріалах справи відсутні достовірні відомості про зараховані /не зараховані періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності.

При цьому, відповідач підтверджує, що період здійснення підприємницької діяльності зарахований до страхового стажу не повністю.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а, суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду 14.02.2023 у справі №263/9178/17, від 17.01.2020 у справі №240/466/19.

Суд зазначає, що листом ГУ ДПС у Донецькій області від 10.04.2024 підтверджується факт здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 у період з 29.06.2004 по 17.12.2023, у період з 01.01.2012 по 17.12.2023 на спрощеній системі оподаткування, 1 група 10 % від мінімальної заробітної плати.

При цьому, податковий орган не зміг надати інформацію про систему оподаткування та сплату єдиного податку та єдиного внеску позивачем у період з 2004 по 2011 рік, у зв`язку з втратою податкової звітності на паперових носіях, оскільки приміщення Бахмутської ДПІ ГУДПС у Донецькій області знаходиться у м. Бахмуті Донецької області, яке наразі є тимчасово окупованим.

Разом з тим, в матеріалах справи та, зокрема у відповідача під час розгляду заяви про призначення пенсії, наявні Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, згідно з якими період роботи з 01.01.2002 по 31.12.2010 обліковується за кодом типу ставки «6».

Згідно з постановами Правління ПФУ від 10.06.2004 № 7-6 «Про затвердження Порядку формування та подання органами ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування» та № 26-1 від 05.11.2009 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України» код 6 відноситься до категорії застрахованих осіб: Фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент). Коротка назва: ФО-СПД на ОСО.

Отже матеріалами справи підтверджується факт перебування позивача, як суб`єкта підприємницької діяльності на спрощеної системі оподаткування.

Факт сплати страхових внесків також підтверджується відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Таким чином, матеріали справи містять належні усі передбачені законодавством докази щодо підтвердження стажу позивача у період з 01.01.2007 по 30.06.2010, з 01.01.2017 по 31.12.2017.

Отже, періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2007 по 30.06.2010, з 01.01.2017 по 31.12.2017 протиправно не зараховані до страхового стажу позивача повністю.

Вирішуючи питання щодо зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди до страхового стажу, ураховуючи, що матеріали справи не містять чіткої інформації щодо числа місяців зарахованих/незарахованих періодів, та підтвердження судовим розглядом факту часткового зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині шляхом зобов`язання відповідача зарахувати повністю періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2007 по 30.06.2010, з 01.01.2017 по 31.12.2017.

Стосовно зарахування до страхового стажу періоду з 01.01.2022 по 28.02.2022, суд зазначає, що у цей період позивач здійснювала підприємницьку діяльність, та сплачувала страхові внески, що підтверджується відомостями з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) та Витягом з РЗО.

При цьому, ураховуючи, що пенсію позивачеві призначено рішенням від 05.09.2023, з дати набуття права, а саме з 25.04.2022, отже на дату прийняття рішення відомості про сплату єдиного внеску були наявні в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, отже відповідачем протиправно не зараховано спірний період до страхового стажу позивача.

Отже наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2022 по 28.02.2022.

Ураховуючи, що наслідком зарахування спірних періодів є зміна загального стажу позивача та розмір пенсії, суд зобов`язує відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вказаних періодів з 09.10.2024.

Твердження відповідача щодо порушення позивачем строку звернення до суду, суд вважає неприйнятними, оскільки позовні вимоги заявлені в межах шестимісячного строку до дня звернення до суду, про що і наголошено в адміністративному позові.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з матеріалами справи позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Отже, судовий збір у сплаченому розмірі підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 01.08.1983 по 01.09.1985, та неврахування в повному обсязі періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2007 по 30.06.201, з 01.01.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2022 по 28.02.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 01.08.1983 по 01.09.1985, зарахувати у повному обсязі періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2007 по 30.06.2010, з 01.01.2017 по 31.12.2017, з 01.01.2022 по 28.02.2022, та здійснити перерахунок і виплату пенсії, з урахуванням вказаних періодів з 09.10.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв