Справа № 400/4900/25
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 червня 2025 р. № 400/4900/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельника О.М., розглянувши клопотання позивача в адміністративній справі

за адміністративним позовомВійськової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України), АДРЕСА_1 ,

до відповідачаОСОБА_1 , АДРЕСА_2 ,

простягнення відшкодування вартості привласненого майна в розмірі 25 035,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільний прикордонний загін Державної прикордонної служби України) звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування вартості привласненого майна в розмірі 25035,50 грн.

Ухвалою від 19.05.2025 позовну заяву залишено без руху, у тому числі, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

На виконання ухвали суду позивач надіслав клопотання, в якому зазначив, що у ході службових перевірок та аналізу фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 було виявлено факт надмірної виплати грошового забезпечення та встановлені остаточні суми. Проведено службове результати якого затверджено наказом від 16.11.2024 № 4643-АГ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) у складі Державної прикордонної служби України створений як підрозділ нового зразка для виконання поставлених перед особовим складом завдань із захисту територіальної цілісності і недоторканості України. На даний час загін продовжує виконання поставлених бойових завдань в районі бойових дій на різних ділянках східних регіонів нашої держави.

У зв`язку з безпосереднім залученням особового складу Військової частини НОМЕР_1 до виконання бойових завдань в умовах воєнного стану, а також із труднощами документообігу та доступу до юридичної допомоги ускладнюється процес підготовки до здійснення претензійно-позовної роботи. Крім того, запровадження на всій території країни воєнного стану, ведення противником безперервних бойових дій, починаючи з 22.02.2022, та виконання Військовою частиною НОМЕР_1 заходів протидії країні агресору на різних напрямках фронту та ротація особового складу є, на думку позивача, об`єктивними обставинами, які на період військового стану унеможливлюють дотримання процесуальних строків для подання позовної заяви.

Також правову підставу для поновлення строку звернення до суду позивач обґрунтовує положеннями статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також посилається на статтю 257 та пункт 4 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України, які передбачають можливість зупинення перебігу строку позовної давності у разі участі позивача у військових формуваннях під час дії воєнного стану. Також вказує на положення Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі, що встановлює строк притягнення до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення шкоди.

З урахуванням викладеного позивач вважає, що строк на звернення до суду має бути поновлений як пропущений з поважних причин.

Проаналізувавши вищевикладені підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

З матеріалів позовної заяви слідує, що позивач звернувся до суду з цим позовом у травні 2025, щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів у сумі 25035,50 грн у вигляді заподіяної державі матеріальної шкоди.

При цьому, у заяві про усунення недоліків позовної заяви позивач зазначає, що у ході службових перевірок та аналізу фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України) було виявлено факт надмірної виплати грошового забезпечення відповідачу, що підтверджується наказом НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 16.11.2024 року №4643-АГ. Тобто, станом на листопад 2024 року позивач був обізнаний про повторну виплату відповідачу допомоги на оздоровлення за 2023 рік на суму 25035,50 грн, яка також була отримана відповідачем за попереднім місцем проходження військової служби. При цьому, посилаючись на статтю 4 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 №160-ІХ, стверджує, що така повторна виплата відповідачу допомоги на оздоровлення за 2023 рік є матеріальною шкодою, а тому ця особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності упродовж трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Однак з такими твердженнями позивача суд не погоджується, оскільки у даному спірному випадку позивач просить стягнути з відповідача кошти у сумі 25035,50 грн за повторну виплату допомоги на оздоровлення за 2023 рік, яку не можна ототожнювати з матеріальною шкодою у розумінні статті 1 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 №160-ІХ.

Так, статтею 1 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі визначено, що матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до статті 4 цього Закону особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Відтак, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців та прирівняних до них осіб за завдану матеріальну шкоду, однак повторна видача військовослужбовцю допомоги на оздоровлення не є матеріальною шкодою у розумінні цього Закону, а тому строк звернення до суду упродовж трьох років з дня виявлення завданої шкоди не поширюється на спірні правовідносини щодо стягнення з відповідача коштів за повторну виплату допомоги на оздоровлення за 2023 рік. При цьому, суд не бере до уваги твердження позивача про зупинення перебігу позовної давності, посилаючись на пункт 4 частини 1 статті 263 Цивільного кодексу України, оскільки спірні правовідносини є публічно-правовими, а не цивільно-правовими.

З урахуванням наведеного строк звернення до адміністративного суду з даним позовом визначений частиною другою статті 122 КАС України та становить три місяці, який обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Як зазначає позивач, про вказані обставини для пред`явлення позовних вимог до відповідача стало відомо Військовій частині НОМЕР_1 , в листопаді 2024 року у ході службових перевірок та аналізу фінансово-господарської діяльності військової частини, внаслідок чого було виявлено факт надмірної виплати грошового забезпечення відповідачу. Однак із цим позовом позивач звернувся до суду 14.05.2025, тобто із пропуском тримісячного строку звернення до адміністративного суду.

Щодо посилань позивача на запровадження в країні воєнного стану та участь Військової частини НОМЕР_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України слід зазначити, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості вчинити процесуальну дію у встановлені строки не може вважатися поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

З огляду на викладене та враховуючи термін пропуску строку звернення до суду, обставини зазначені позивачем є такими, що залежали від волевиявлення позивача і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Отже, заява Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України) про поновлення строку звернення до суду є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно із частиною п`ятою статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).

Таким чином, оскільки позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви (не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом), зазначені в ухвалі суду від 19.05.2025 про залишення позовної заяви без руху, тому вказану позовну заяву і додані до неї документи необхідно повернути позивачу.

Керуючись ст. 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України) до ОСОБА_1 про стягнення коштів повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами.

Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку, визначеному ст. 295-297 КАС України.

Суддя О.М. Мельник