Справа № 560/1274/25
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1274/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

30 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №1154 від 25.08.2024 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира 1 піхотної роти капітана ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки'';

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №243 від 30.08.2024 згідно якого ОСОБА_1 , вважати таким, що самовільно залишив військову частину, покинувши район виконання бойових спеціальних завдань та виключений зі складу ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ";

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №1165 "Про призначення службового розслідування за фактом неповернення з щорічної відпустки капітана ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №1219 "Про результати службового розслідування";

- зобов`язати військові частини НОМЕР_2 та НОМЕР_1 вчинити дії щодо нарахування та виплати не отриманого грошового забезпечення внаслідок прийняття оскаржуваних наказів, а саме виплатити додаткову винагороду, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 за серпень 2024 року - 75 161,29 грн., за вересень 2024 року - 11000,00 грн., та премію за серпень 2024 року - 17 698,50 грн:, за вересень 2024 року - 4 719,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24.08.2024 він вибув у щорічну основну відпустку до м. Тячів, Закарпатської області. Наступного дня, 25.08.2024, командиром військової частини НОМЕР_2 винесено наказ №1154 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира і піхотної роти капітана ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки". Вказує, що командир військової частини НОМЕР_2 не мав повноважень наказом від 25.08.2024 №1154 (по адміністративно-господарській діяльності) відкликати позивача з щорічної основної відпустки. Як наслідок, такий наказ та всі подальші накази командира військової частини НОМЕР_2 стосовно позивача, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №1154 від 25.08.2024 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира 1 піхотної роти капітана ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки''.

- визнано протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №243 від 30.08.2024 згідно якого ОСОБА_1 , вважати таким, що самовільно залишив військову частину, покинувши район виконання бойових спеціальних завдань та виключений зі складу ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

- визнано протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №1165 "Про призначення службового розслідування за фактом неповернення з щорічної відпустки капітана ОСОБА_1 ".

- визнано протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №1219 "Про результати службового розслідування".

- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо нарахування та виплати не отриманого грошового забезпечення внаслідок прийняття оскаржуваних наказів командира військової частини НОМЕР_2 , а саме виплатити додаткову винагороду, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 за серпень - вересень 2024 року та премію за серпень - вересень 2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

04 червня 2025 року до суду надійшла заява Військової частини НОМЕР_3 про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира 1 піхотної роти у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №254 від 10.09.2024 року (на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 №457 Про звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_1 від 06.08.2024 року) позивач був звільнений в запас на підставі пп. г, п. 3, ч. 5, ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

19.08.2024 капітан ОСОБА_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 через штаб військової частини подав рапорт на відпустку строком 10 діб (та 4 доби на дорогу) з 24.08.2024 по 06.09.2024.

19.08.2024 в штабі військової частини було видано відпускний квиток № 439 від 19.08.2024 підписаний командиром військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_2 .

20.08.2024 на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 06.08.2024 № 457 Про звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_2 винесено наказ №1147 Про призначення складу комісії при прийомі - передачі посади командира 1 піхотної роти. У п. 2 наказу вказано: Комісії військової частини НОМЕР_2 забезпечити у відповідності до законодавства проведення прийому-передачі посади командира 1 піхотної роти військової частини у зав`язку зі зміною командного складу (лейтенант ОСОБА_3 , особа яка приймає посаду і капітан ОСОБА_1 , особа яка здає посаду) та підписання акту прийому-передачі посади командира 1 піхотної роти в термін до 25 серпня 2024 року.

24.08.2024 командиром військової частини НОМЕР_2 винесено наказ № 237 (по стройовій частині) "Про вибуття в основну щорічну відпустку капітана ОСОБА_1 ". Підставою видання наказу вказано рапорт № 4768 від 19.08.2024 капітана ОСОБА_1 та відпускний квиток № 439 від 19.08.2024.

Командиром військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_4 , з метою забезпечення виконання наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 06.08.2024 № 457 Про звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_1 , було реалізовано наказ від 25.08.2024 року №1154 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира 1 піхотної роти капітана ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки".

На виконання вказаного наказу начальником групи персоналу штабу старшим лейтенантом ОСОБА_5 26.08.2024 о 14.44 надіслано через месенджер ІНФОРМАЦІЯ_3 скан-копію наказу від 25.08.2024 №1154 на номер телефону капітана ОСОБА_1 № НОМЕР_5 . Відмітка про прочитання повідомлення 26.08.2024 о 14.59. Усно про прийняте рішення командиром військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_5 капітану ОСОБА_6 іншими засобами зв`язку не повідомлялось.

30.08.2024 командиром військової частини НОМЕР_2 винесено наказ (по стройовій частині) №243, згідно з п. 3 якого визначено: Вважати таким, що самовільно залишив військову частину, покинувши район виконання бойових спеціальних завдань та виключений зі складу ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_1 : Зняти з усіх видів забезпечення із вечері 30 серпня 2024 року та призупинити всі види виплат грошового забезпечення до повернення у військову частину: Капітана ОСОБА_1 , командира 1 піхотної роти.

01.09.2024 капітан ОСОБА_1 подав скаргу на адресу прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , командира ОК ІНФОРМАЦІЯ_6 , командира військової частини НОМЕР_1 та командира військової частини НОМЕР_2 .

03.09.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.09.2024 року № 1191 (по адміністративно-господарській діяльності) призначено службове розслідування можливих протиправних дій посадових осіб військової частини НОМЕР_2 щодо фактів, зазначених у скарзі капітана ОСОБА_1 (вхідний № 5169 від 02.09.2024 року).

05.09.2024 капітан ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_2 , де на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 06.08.2024 № 457 Про звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_7 , наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.09.2024 №253 (по стройовій частині) був звільнений у запас.

14.09.2024 командиром військової частини НОМЕР_2 винесено наказ №1219 Про результати службового розслідування за фактом неповернення з щорічної відпустки капітана ОСОБА_1 . З результуючої частини вказаного наказу, в діях капітана ОСОБА_8 вбачається порушення військової дисципліни недотримання пунктів 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Також, в діях капітана ОСОБА_1 вбачаються ознаки військового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану.

Вважаючи протиправними дії командування військової частини НОМЕР_2 , які призвели до того, що порушуються права позивача, зокрема щодо ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", позивач звернувся до суду із позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Згідно з положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі, також Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 2, 3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно із частиною 14 статті 2 Закону № 2232-XII, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VІІІ (надалі, також Закон № 389-VIII) визначено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025 та триває по теперішній час.

Також, Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді командира 1 піхотної роти у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №254 від 10.09.2024 року (на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 №457 Про звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_1 від 06.08.2024 року) позивач був звільнений в запас на підставі пп. г, п. 3, ч. 5, ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

19.08.2024 капітан ОСОБА_1 на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 через штаб військової частини подав рапорт на відпустку строком 10 діб (та 4 доби на дорогу) з 24.08.2024 по 06.09.2024.

19.08.2024 в штабі військової частини було видано відпускний квиток № 439 від 19.08.2024 підписаний командиром військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_2 .

24.08.2024 командиром військової частини НОМЕР_2 винесено наказ № 237 (по стройовій частині) "Про вибуття в основну щорічну відпустку капітана ОСОБА_1 ". Підставою видання наказу вказано рапорт № 4768 від 19.08.2024 капітана ОСОБА_1 та відпускний квиток № 439 від 19.08.2024.

Командиром військової частини НОМЕР_2 старшим лейтенантом ОСОБА_4 , з метою забезпечення виконання наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 06.08.2024 № 457 Про звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_7 , було реалізовано наказ від 25.08.2024 року №1154 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира 1 піхотної роти капітана ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки".

Відповідно до вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008: п. 192-1. 192-1. Відкликання військовослужбовців із щорічних основних відпусток дозволяється посадовим особам, які направили військовослужбовців у відпустки, лише у разі оголошення мобілізації, введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

В інших випадках відкликання військовослужбовців із щорічних основних відпусток здійснюється за рішеннями Міністра оборони України, командира військової частини НОМЕР_6 , їх заступників, Головнокомандувача Збройних Сил України. Підставою для прийняття таких рішень є необхідність виконання невідкладного завдання, про яке не було і не могло бути відомо під час надання щорічної основної відпустки, за умови неможливості виконання такого завдання іншою уповноваженою на це особою. Виконання такого рішення здійснюється наказом посадової особи, яка направила військовослужбовця у щорічну основну відпустку. Посадова особа, яка видала наказ про відкликання із щорічної основної відпустки, з використанням засобів зв`язку повідомляє військовослужбовцю про прийняте рішення не пізніше ніж за п`ять календарних днів до такого відкликання, якщо її тривалість не менше п`яти днів. У день прибуття військовослужбовця до місця проходження військової служби посадова особа, яка видала наказ про відкликання з відпустки, ознайомлює військовослужбовця з цим наказом в установленому порядку.

У разі неможливості прибути до місця проходження військової служби у зв`язку із погіршенням стану здоров`я чи за наявності інших обставин, що ускладнюють прибуття, військовослужбовець повідомляє про виникнення таких обставин з використанням засобів зв`язку особі, яка видала наказ про відкликання, або безпосередньому командиру (начальнику). Після закінчення відпустки військовослужбовець повинен подати документи, що підтверджують обставини ускладнення прибуття до місця служби у зв`язку з відкликанням з відпустки.

Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", відповідно до якого 24.02.2024 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно положень статті 7 "Припинення та скасування воєнного стану" Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено.

Оскільки положення Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" визначали введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до положення статті 7 "Припинення та скасування воєнного стану" Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан в Україні мав припинити свою дію о 05 годині 30 хвилин 26 березня 2022 року.

Тобто, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що воєнний стан в Україні введено 24.02.2022, а його дія триває дотепер. Отже, станом на момент винесення оскаржуваного наказу обставини щодо введення воєнного стану не існували.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 1154 від 25.08.2024 року про відкликання командира 1 піхотної роти капітана ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки підставою для відкликання позивача слугувала потреба виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_7 окремого піхонтого батальйону НОМЕР_8 опбр (військова частина НОМЕР_2 ) №2589дск від 24.08.2024 року.

Отже підставами для відкликання військовослужбовців із щорічних основних відпусток відповідно до вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008: п. 192-1 є рішення Міністра оборони України, командира військової частини НОМЕР_6 , їх заступників, Головнокомандувача Збройних Сил України у зв`язку з необхідністю виконання невідкладного завдання, про яке не було і не могло бути відомо під час надання щорічної основної відпустки, за умови неможливості виконання такого завдання іншою уповноваженою на це особою. Враховуючи, що стосовно ОСОБА_1 рішення таких уповноважених осіб не приймались, в той час бойове розпорядження командира не передбачено п. 192-1 Положення як підстава для відкликання військовослужбовця зі щорічної основної відпустки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 №1154 від 25.08.2024 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира 1 піхотної роти капітана ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки''.

Щодо визнання протиправними та скасування наказів командира військової частини НОМЕР_2 №243 від 30.08.2024 згідно з яким ОСОБА_1 , вважати таким, що самовільно залишив військову частину, покинувши район виконання бойових спеціальних завдань та виключений зі складу ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", №1165 "Про призначення службового розслідування за фактом неповернення з щорічної відпустки капітана ОСОБА_1 ", №1219 "Про результати службового розслідування", законодавство визнанає, що самовільне залишення військовослужбовцем місця служби або військової частини, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу є правопорушенням.

Об`єктивна сторона полягає у самовільному залишенні військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби тривалістю до трьох діб, нез`явленні військовослужбовця строкової служби вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб.

Враховуючи, що судом визнано неправомірним наказ командира військової частини НОМЕР_2 №1154 від 25.08.2024 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про відкликання командира 1 піхотної роти капітана ОСОБА_1 з щорічної основної відпустки'', відсутня об`єктивна сторона правопорушення щодо самовільного залишення військової частини, з урахуванням зазначеного у відповідача були відсутні підстави для видачі наказів №243 від 30.08.2024 згідно якого ОСОБА_1 , вважати таким, що самовільно залишив військову частину, покинувши район виконання бойових спеціальних завдань та виключений зі складу ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", №1165 "Про призначення службового розслідування за фактом неповернення з щорічної відпустки капітана ОСОБА_1 " та №1219 "Про результати службового розслідування".

Оцінюючи доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

Ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст.122 КАС України).

Отже, встановлений статтею 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як встановлено з матеріалів справи 01.09.2024 капітан ОСОБА_1 подав скаргу на адресу прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , командира ОК ІНФОРМАЦІЯ_6 , командира військової частини НОМЕР_1 та командира військової частини НОМЕР_2 .

03.09.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.09.2024 року № 1191 (по адміністративно-господарській діяльності) призначено службове розслідування можливих протиправних дій посадових осіб військової частини НОМЕР_2 щодо фактів, зазначених у скарзі капітана ОСОБА_1 (вхідний № 5169 від 02.09.2024 року).

05.09.2024 капітан ОСОБА_1 самостійно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_2 , де на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 06.08.2024 № 457 Про звільнення з військової служби у запас капітана ОСОБА_7 , наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 08.09.2024 №253 (по стройовій частині) був звільнений у запас.

14.09.2024 командиром військової частини НОМЕР_2 винесено наказ №1219 Про результати службового розслідування за фактом неповернення з щорічної відпустки капітана ОСОБА_1 . З результуючої частини вказаного наказу, в діях капітана ОСОБА_8 вбачається порушення військової дисципліни недотримання пунктів 11, 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Також, в діях капітана ОСОБА_1 вбачаються ознаки військового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану.

Після чого позивачем було скеровано скаргу до ОК " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", як до вищого командування Військової частини з проханням скасувати оспорюванні накази, однак станом на момент звернення до суду з позовною заявою, позивач стверджує, що не отримував відповіді на своє звернення, тому з огляду на виявлене порушення своїх прав, змушений звернутися до суду.

Колегія суддів вважає поважними причини пропуску позивачем строку на звернення до суду за захистом своїх прав з урахуванням наступного.

Дисциплінарний статут Збройних сил України, затверджений Законом України від 24.03.199 № № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут ЗСУ) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг врегульовано розділом V Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Відповідно до статті 110 Дисциплінарного статуту ЗСУ усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:

- прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;

- незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції (стаття 111 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (стаття 115 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (стаття 117 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Враховуючи, що позивач діяв відповідно до Дисциплінарного статуту ЗСУ, звертався до інших органів та вживав передбачених законом заходів для захисту своїх прав, проте відповіді не отримав, колегія суддів вважає, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин.

Інші доводи, зазначені в апеляційній скарзі обставини, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Згідно з ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Шидловський В.Б.