Справа № 200/2770/25
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року Справа№200/2770/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов?язання вчинити дії

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області ) у якій просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо невиплати позивачу разової грошової виплати до Дня Незалежності України за 2024 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу разову грошову виплату до Дня Незалежності України за 2024 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій.

Позов мотивовано таким.

Позивач наразі проходить службу у 41 ДПРЧ 16 ДПРЗ ГУ ДСНС у Донецькій області та є учасником бойових дій.

У 2024 році позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності, виплата якої передбачена ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 1 000,00 грн, замість визначеної вказаним законом у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 31.03.2025 щодо виплати недоплаченої разової грошової виплати за 2024 рік, як учаснику бойових дій у відповідності до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, проте отримав відмову.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою від 02.05.2025 суд клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду із позовом задовольнив. Визнав поважними причини пропуску строку та поновив позивачу строк звернення до суду із цим позовом. Прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №200/2770/25. Розгляд справи вирішив проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем надав відзив на позовну заяву та докази у справі.

За змістом поданого відзиву ГУ ПФУ в Донецькій області проти позовних вимог заперечувало, просило у задоволенні позову відмовити повністю, з огляду на таке.

Розмір грошової допомоги визначається не ГУ ПФУ в Донецькій області, а Постановою № 369, водночас головним розпорядником та відповідальним виконавцем такої бюджетної програми є Мінсоцполітики. Повноваження на вчинення дій, не предбачених Постановою № 369, органам Пенсійного фонду України не надано. Разова грошова допомога до Дня Незалежності виплачена відповідачем у розмірі, передбаченому Постановою № 369 1000,00 грн.

Ухвалою суду від 21.05.2025 суд зупинив провадження в адміністративній справі №200/130/24 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/14216/23 (Пз/990/7/23).

Ухвалою суду від 01.07.2025 провадження у справі поновлено.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій про що йому 05.07.2019 видано посвідчення серія НОМЕР_1 .

Факт виплати позивачу разової грошової допомоги до Дня Незалежності у розмірі 1000,00 грн не є спірним у справі.

Не погоджуючись із таким розміром виплати позивач звернувся до відповідача із заявою від 31.03.2025 та просив нарахувати й виплатити разову грошову допомогу до Дня Незалежності у розмірі п?яти мінімальних пенсій за віком.

Листом від 07.04.2025 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило заявника, що відповідно до Постанови КМУ № 1369 грошова допомога до 24 серпня 2024 року учасникам бойових дій виплачується у розмірі 1 000,00 грн.

Правова оцінка суду.

Частиною 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.03.2025 у зразковій справі № 440/14216/23, де предметом спору було визначення розміру виплати щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України, позовні вимоги задоволено, однак постановою Великої Палати Верховного суду від 14.05.2025 вказане рішення скасоване та у позові відмовлено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №440/14216/23, суд зазначає таке.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає (далі - Закону №3551).

Відповідно до статті 2 Закону №3551, законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни передбачені статтею 13 Закону №3551.

Зокрема, частиною 5 статті 13 Закону №3551-XII передбачено виплату особам з інвалідністю внаслідок війни щорічної разової грошової допомоги.

Така грошова виплата була запроваджена з 01 січня 1999 року шляхом внесення змін до Закону № 3551-XII Законом від 25 грудня 1998 року № 367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: статтю 13 доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком"».

Однак зазначена норма зазнавала неодноразових змін та була предметом конституційного контролю в Конституційному Суді України.

У постанові від 14.05.2025 Велика Палата Верховного Суду у справі №440/14216/23 вказує, що передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни має допоміжний та стимулюючий характер і надається з метою забезпечення створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, захисту їхніх інтересів відповідно до соціальної політики держави у цій сфері. Виплата цієї державної допомоги встановлена законом і конкретно не визначена у Конституції України як складова права на соціальний захист, гарантованого її статтею 46.

Тож встановлена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ щорічна разова грошова виплата є додатковою державною пільгою особам з інвалідністю внаслідок війни, у зв`язку із чим Велика Палата Верховного Суду вважає, що право саме на зазначену виплату не охоплюється поняттям «основоположні права і свободи людини» (Розділ ІІ Конституції України).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань» від 20.03.2023 №2983-IX, який набрав чинності з 15.04.2023 (Закон №2983-IX), частину 5 статті 13 Закону №3551-XII викладено у новій редакції наступного змісту:

«Щороку до Дня Незалежності України особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.»

Ця норма неконституційною не визнавалася та є чинною на момент розгляду цієї зразкової справи.

Отже, Верховна Рада України у встановленому законом порядку та в межах своїх повноважень внесла зміни до спеціального Закону №3551-ХІІ, законодавчо врегулювавши порядок надання щорічної разової грошової виплати особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме правила статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 2983- ІХ як спеціального закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі №440/14216/23, серед іншого, дійшла висновку, що Верховна Рада України делегувала Кабінету Міністрів України право встановлювати порядок та визначати розмір разової грошової виплати особам з інвалідністю внаслідок війни, яка здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з повноваженнями уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи наявність відповідних повноважень Кабінету Міністрів України, зважає також на те, що зміни в правовому регулюванні відбулися в умовах повномасштабного вторгнення, і делегування цих повноважень органу виконавчої влади забезпечує потрібну у цей період гнучкість, беручи до уваги надмірний фінансовий тягар на державу, який виник у зв`язку з необхідністю відсічі зовнішній агресії.

У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі №440/14216/23 висновує, що втручання держави у право позивача на мирне володіння своїм майном - щорічною разовою грошовою виплатою (шляхом визначення Кабінетом Міністрів України її у меншому розмірі, ніж раніше) відповідає критерію законності.

Аналізуючи наведені вище норми законів № 3551-ХІІ й №2983-ІХ, приписи Конституції України, а також зміст спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі №440/14216/23 зробила висновок, що стаття 22 Конституції України, яка за своїм змістом адресована органу законодавчої влади, у цій справі не є застосовною, оскільки щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни безпосередньо не передбачена в Конституції України та визначається спеціальним законом, а тому на неї не поширюються й визначені статтею 22 Конституції України гарантії щодо заборони скасування чи звуження змісту та обсягу прав.

Так з метою здійснення разової грошової виплати до Дня Незалежності України ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 2 квітня 2024 р. №369 "Про встановлення розмірів разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, у 2024 році"

У постанові вказано: Установити, що разова грошова виплата до Дня Незалежності України виплачується до 24 серпня 2024 р. у таких розмірах:

учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися в зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1000 гривень.

Не є спірним у справі, що у 2024 році позивачу, як учаснику бойових дій, виплачена разова грошова виплата до Дня Незалежності України у розмірі, визначеному в постанові Кабінет Міністрів України від 2 квітня 2024 р. №369 1000,00 грн.

Отже Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, застосувавши правила частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону №2983-ІХ, яка є чинною як на момент виникнення спірних правовідносин, неконституційною не визнавалася, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених законом.

Таким чином, ураховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 14.05.2025 у справі №440/14216/23, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 01.07.2025.

Суддя І.В. Буряк