Справа № 340/2775/25
Суддя: С.В. ДЕГТЯРЬОВА
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

26 червня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/2775/25

Кіровоградського окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дегтярьової С.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач 22.08.2024 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати йому надбавки за проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 230% посадового окладу за період проходження служби;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити йому надбавки за проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 230% посадового окладу за період проходження служби. Вказані виплати здійснити за наступні періоди: в/ч НОМЕР_2 - з 06.02.2023 року по 27.01.2024 р, в/ч НОМЕР_3 - з 04.03.2024 року по 05.06.2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 щодо ненарахуваипя та невиплати йому грошового забезпечення військовослужбовця за період проходження служби із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році;

- зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 , нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 р. за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 , нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2024 року по 05.06.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024 р. за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів. Вказані виплати здійснити за наступні періоди: в/ч НОМЕР_2 -з 06.02.2023 року по 27.01.2024 року, в/ч НОМЕР_3 - з 04.03.2024 року по 05.06.2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за усі роки служби з урахуванням раніше виплачених сум. Вказані виплати здійснити за наступні періоди: в/ч НОМЕР_2 - з 06.02.2023 року по 27.01.2024 р., в/ч НОМЕР_3 - з 04.03.2024 року по 05.06.2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати йому середнього заробітку за весь час затримки виплати належного грошового забезпечення (індексацію грошового забезпечення), за усі роки проходження служби, з моменту припинення трудових відносин з відповідачами і по теперішній час;

- зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити йому середній заробіток за весь час затримки виплати належного грошового забезпечення (індексацію грошового забезпечення), за усі роки проходження служби, з моменту припинення трудових відносин з відповідачами і по теперішній час. Вказані виплати здійснити за наступні періоди: в/ч НОМЕР_2 - з 06.02.2023 року по 27.01.2024 р., в/ч НОМЕР_3 - з 04.03.2024 року по 05.06.2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки;

- зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки. Вказані виплати здійснити за наступні періоди: в/ч НОМЕР_2 - з 06.02.2023 року по 27.01.2024 року, в/ч НОМЕР_3 - з 04.03.2024 року по 05.06.2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням додаткової винагороди, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу;

- зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням додаткової винагороди, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу. Вказані виплати здійснити за наступні періоди: в/ч НОМЕР_2 - з 06.02.2023 року по 27.01.2024 року, в/ч НОМЕР_3 - з 04.03.2024 року по 05.06.2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати йому грошової допомоги на оздоровлення за період проходження служби;

- зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити йому грошову допомогу на оздоровлення за період проходження служби. Вказані виплати здійснити за наступні періоди: в/ч НОМЕР_2 - з 06.02.2023 року по 27.01.2024 року, в/ч НОМЕР_3 - з 04.03.2024 року но 05.06.2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 , щодо ненарахування та невиплати йому допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період проходження служби;

- зобов`язати відповідачів в/ч НОМЕР_2 та в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити йому допомогу на вирішення соціально-побутових питань за період проходження служби. Вказані виплати здійснити за наступні періоди: в/ч НОМЕР_2 - з 06.02.2023 року по 27.01.2024 року, в/ч НОМЕР_3 - з 04.03.2024 року по 05.06.2024 року.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 р. позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві разом з усіма доданими до неї документами.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року в справі № 340/5700/24 задоволено. Ухвалу скасовано. Направлено справу №304/5700/24 до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою від 28.04.2025 р. відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 28.04.2025 р. позовні вимоги роз`єднано.

У межах справи №340/2775/25 залишено позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 :

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки. Вказані виплати здійснити за період з 06.02.2023 року по 27.01.2024 року;

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням додаткової винагороди, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням додаткової винагороди, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу. Вказані виплати здійснити за період з 06.02.2023 року по 27.01.2024 року.

Обґрунтування позову по суті

В обґрунтування позову зазначено, що правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551 -XII від 22.10,1993 р. (далі Закон № 3551-ХІІ), який забезпечує створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Статтею 5 Закону № 3551 -XII передбачено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Як передбачено пунктом 12 статті 12 вказаного Закону учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

За приписами ст. 4 Закону України від 05.11.1996 №504/96-ВР "Про відпустки" (далі -Закон №504/96) установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до ст. 162 Закону № 504/96 учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертврепресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 -1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Абзацом 3 п. 14 ст. 101 Закону № 2011 -XII передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Позивач вказує, що таку компенсацію відповідач йому не виплатив.

Обґрунтування причин пропуску строків звернення до суду

В заяві про поновлення пропущених строків звернення до суду, поданої до суду 29.08.2024, ОСОБА_1 вказав, що звернувся в письмовій формі до Військової частини НОМЕР_2 , проте таке звернення не дало позитивних результатів, що і стало підставою для пропущення строку на своєчасне звернення до суду за захистом порушеного права (а.с.66).

Крім цього вказав, що самостійною причиною пропуску строку на звернення до суду є та підстава, що він є учасником бойових дій, мобілізований у першу хвилю. Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, установлених ч. 2 ст. 122 КАС України.

Також зазначив, що самостійною причиною пропуску строку на звернення до суду є та підстава, що з 2022 року і по даний час в Україні введено воєнний стан на час дії якого процесуальні строки продовжуються.

Окремою підставою позивач зазначив ту обставину, що він проходив курс лікування після поранення, що і стало причиною несвоєчасного звернення до суду з позовом.

ОСОБА_1 повідомив суд, що розрахунок за грошовим забезпеченням при звільненні від відповідача він отримав 22.07.2024 року, тому вважає саме цю дату початком відліку строків звернення до суду.

До матеріалів справи розрахунок за грошовим забезпеченням при звільненні від відповідача від 22.07.2024 року ОСОБА_1 не подав.

Стверджуючи про те, що позов подано до суду у межах тримісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого КЗпП України, ОСОБА_1 вважає вимоги викладені у позовній заяві обґрунтованими, а строк на звернення до суду пропущений з поважних причин, тому просив його поновити.

Позиція Військової частини НОМЕР_2

Представником відповідача 23.05.2025 надано відзив на позовну заяву за змістом якого він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

У відзиві вказано, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині з 04.02.2023 по 02.02.2024.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.02.2024 №33 позивача було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 у зв`язку з переміщенням до нового місця несення служби - військової частини НОМЕР_4 .

У відповідності до частини 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Зазначене дублюється пунктом 3 Розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, відповідно до положень якого у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Відповідач вважає, що оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 02.02.2024 №33 позивач був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 у зв`язку з переміщенням до військової частини НОМЕР_4 , а не звільнений з військової служби, то положення законодавства, які регулюють питання виплат військовослужбовцям належних сум саме під час звільнення з військової служби в даному випадку не є застосовними.

Окрім того, відповідач вказав, що тримісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КзПП, розпочав свій відлік у день виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , тобто 02 лютого 2024 року, а тому позивачем було пропущено строк звернення до суду в даній справі.

В обґрунтування відповідач надав копію наказу від 02.02.2024 №33 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , в якому вказано, що щорічна основна відпустка за 2023 рік надавалась у 8 діб, а щорічна основна відпустка за 2024 рік не надавалась (а.с.79).

Додатково представник відповідача повідомив суду про те, що ОСОБА_1 не звертався до Військової частини НОМЕР_2 із заявами з метою отримання інформації про суми грошового забезпечення та інші виплати, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Представник відповідача вказав, що тримісячний строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КзПП, з позовними вимогами про стягнення заробітної плати протягом періоду проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 розпочав свій відлік в день виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 - 02.02.2024 та сплинув 02.02.2024 року, а тому позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду.

Надаючи оцінку аргументам сторін та доказам, що знаходяться у справі суд вказує наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 липня 2024 року у справі №990/156/23 зазначила, що стаття 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Указана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Предметом спору у цій справі є нарахування та виплата компенсації за невикористані відпустки за період з 06.02.2023 по 27.01.2024, тому цей період регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Судом встановлено, що наказ про виключення позивача із списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 від 02.02.2024 №33 має вичерпну інформацію про суми, нараховані йому при звільненні. Доказів оскарження цього наказу або здійснення інших дій з приводу незгоди з його змістом, ОСОБА_1 не здійснено, а тому суд вважає саме дату такого наказу тим днем, з якого розпочинається відлік тримісячного строку на звернення до суду в розумінні статті 233 КЗпП України. При цьому, враховуючи отримання позивачем на особисту картку заробітної плати, йому було достеменно відомо, що таку компенсацію йому роботодавець не перерахував.

Вищевикладені висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 21.03.2025 (справа № 460/21394/23, адміністративне провадження № К/990/45865/24).

Що стосується аргументів з приводу поважності причин пропуску строку звернення, суд вказує наступне.

Позивач не надав доказів того, що вчасному зверненню до суду перешкодила відсутність письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, як і не надав доказів звернення до Військової частини НОМЕР_2 з метою отримання такої інформації.

ОСОБА_1 склав та подав позов до суду без додатково отриманих документів, а тому посилання в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду на ці обставини, як на поважні причини його пропуску, не заслуговують на увагу.

Щодо аргументів з приводу того, що самостійною причиною пропуску строку на звернення до суду є та підстава, що з 2022 року і по даний час у країні введено воєнний стан, а позивач є учасником бойових дій, мобілізований у першу хвилю, що, на його думку, є підставою для поновлення судом строків, установлених ч. 2 ст. 122 КАС України, та їх продовження, суд зауважує, що законодавство такої вказівки в обов`язковому порядку не містить. В кожному конкретному випадку поруч із такими обставинами існують паралельні причини, які достеменно у сукупності підтверджують неможливість позивача вчасно звернутись до суду.

Суд звертає увагу на те, що на день звернення ОСОБА_1 до суду він був і учасником бойових дій, мобілізованим в першу хвилю, а в Україні тривав режим воєнного стану, однак, такі обставини не перешкодили позивачеві подати позов.

Не приймає суд також посилання ОСОБА_1 на те, що він проходив курс лікування після поранення, що і стало підставою для несвоєчасного звернення до суду з позовом.

Так, матеріали справи містять документальні докази, які у сукупності свідчать про те, що позивач останню отримав травму 12.10.2023 та лікувався до 30.10.2023. Доказів перебування на лікуванні після 30.10.2023, в тому числі, і після звільнення, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд оцінює наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку звернення до суду як неповажні.

Згідно пп.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене, суд вважає наявними підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 123, 241 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки, зобов`язання нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні основної щорічної відпустки, вказані виплати здійснити за період з 06.02.2023 року по 27.01.2024 року, про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати йому грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням додаткової винагороди, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу та зобов`язання нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням додаткової винагороди, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу, вказані виплати здійснити за період з 06.02.2023 року по 27.01.2024 року залишити без розгляду.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду С.В. ДЕГТЯРЬОВА