Справа № 990/254/24
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2025 року

м. Київ

справа №990/254/24

адміністративне провадження № П/990/254/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Білак М.В., Уханенка С.А., Кашпур О.В., Загороднюка А.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Пушенко О. І.,

представника позивача (в режимі відеоконференції) Осадчої В. В.,

представника відповідача (в режимі відеоконференції) Ізвєкова К. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 990/254/24 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним і скасування індивідуального акта та

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовною заявою до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, відповідач) про визнання протиправним і скасування рішення ВРП від 11 липня 2024 року № 2122/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області (відряджений до Дружківського міського суду Донецької області) на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України».

ІІ. Стислий виклад позиції сторін

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішення ВРП від 11 липня 2024 року №2122/0/15-24 про звільнення судді ОСОБА_1 має незаконний характер з причини відсутності у ньому достовірної, точної та повної інформації про підставу звільнення, а також про мотиви, з яких зазначений суб`єкт владних повноважень дійшов висновку про необхідність звільнення судді. Так, у спірному рішенні відповідача вказується лише про те, що згідно з рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року №1068/2дп/15-24 дії судді ОСОБА_1 мають ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), у вигляді допущення суддею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів. Однак відомостей про те, з чого саме складаються дії судді ОСОБА_1 , що мають ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, згідно з рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року №1068/2дп/15-24, спірне рішення ВРП не містить.

Позивач зауважує про те, що за рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, у діях судді ОСОБА_1 вбачається у тому, що «неприбуття судді ОСОБА_1 , відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області, на робоче місце протягом тривалого часу свідчить про грубе і систематичне нехтування ним обов`язками судді та морально-етичними принципами поведінки судді, прояв неповаги до інших суддів. Незгода ОСОБА_1 з рішенням Голови Верховного Суду щодо його відрядження до Дружківського міського суду Донецької області виразилась у відмові прибути до цього суду та здійснювати судочинство». Проте таке твердження Другої Дисциплінарної палати ВРП повинно ґрунтуватися на конкретній нормі законодавства України про судоустрій і статус суддів. У той же час, відсутність у статті 106 Закону № 1402-VIII такої підстави для дисциплінарної відповідальності судді, як неприбуття у відрядження до іншого суду, в якій він не призначався в установленому законом порядку, та незгода судді з відрядженням, обумовлює незаконність спірного рішення ВРП.

Окрім того, на думку позивача, застосування процедур звільнення судді за підставою, передбаченою пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, у зв`язку із вчиненням істотного дисциплінарного проступку, в період часу для оскарження до суду рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, є порушенням вимог пункту 1 частини п`ятої статті 48 Закону № 1402-VIII щодо особливого порядку притягнення до відповідальності судді та положень частин другої, третьої статті 52 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII). Зокрема, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 35 Закону № 1798-VIII рішення ВРП може бути оскаржене до Верховного Суду протягом 30 днів з дня його ухвалення. Отже, ухвалення відповідачем рішення від 11 липня 2024 року № 2122/0/15-24 про звільнення позивача з посади судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України на етапі реалізації процедури судового контролю законності рішення ВРП від 25 червня 2024 року № 1948/0/15-24 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області», в межах 30-денного строку, призначеного для оскарження цього рішення до Верховного Суду, є незаконним. Тим паче, що позивачем реалізоване право на оскарження до Великої Палати Верховного Суду в межах установленого строку рішення ВРП від 25 червня 2024 року №1948/0/15-24.

На додаток позивач посилається на те, що склад ВРП не мав повноважень ухвалювати рішення від 11 липня 2024 року №2122/0/15-24, оскільки розгляд питання про звільнення судді ОСОБА_1 у порушення вимог статті 18 Закону № 1798-VIII здійснювався лише у складі 14 членів, який не утворює повноважний склад Ради для прийняття такого роду рішень. Окрім того, ухвалами ВРП від 11 липня 2024 року № 2119/0/15-24, № 2120/0/15-24, № 2121/0/15-24 у задоволенні заяв про відвід членів ВРП Лук`янова Д. В., Маселка Р. А. , Саліхова В. В. було відмовлено у зв`язку з відсутністю доказів упередженості названих осіб. Таку мотивацію ухвал ВРП позивач уважає неправомірною, адже вона не ґрунтується на встановлених фактичних обставинах поведінки названих членів ВРП.

З уваги на наведене, ОСОБА_1 уважає незаконним рішення ВРП від 11 липня 2024 року № 2122/0/15-24 та своє звільнення з посади судді на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що на засіданні ВРП 11 липня 2024 року був присутній представник судді ОСОБА_1 - адвокат Осадча В. В., яка заявила відвід членам Ради Саліхову В. В. , Лук`янову Д. В. та Маселку Р. А. від участі в розгляді цього питання порядку денного. Розглянувши зазначені заяви представника судді, ВРП не було встановлено, що зазначені члени ВРП особисто, прямо чи побічно заінтересовані у результаті розгляду справи, або інших обставин, що викликають сумнів у їх неупередженості. Відтак, ухвалами від 11 липня 2024 року ВРП відмовила у задоволенні заяв представника судді ОСОБА_1 про відвід названих членів ВРП від участі в розгляді матеріалів щодо звільнення ОСОБА_1 з посади судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області, відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області, на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Також представником судді під час засідання ВРП було заявлено клопотання про зупинення розгляду цього питання до завершення процедури оскарження рішення ВРП, яким залишено без змін рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 «Про притягнення судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області, до дисциплінарної відповідальності». В задоволенні цього клопотання представнику судді ОСОБА_1 було відмовлено. ВРП установила, що дисциплінарне провадження стосовно судді ОСОБА_1 включно з процедурою оскарження рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП здійснено з дотриманням процедури, установленої Законами № 1402-VIII та № 1798-VIII. У цьому випадку ВРП не вирішує питання про притягнення судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а реалізує повноваження щодо вирішення питання про звільнення судді на підставі рішення, ухваленого уповноваженим органом - Другою Дисциплінарною палатою ВРП. У такому рішенні ВРП не оцінює обставин та висновків дисциплінарного органу щодо змісту, характеру дисциплінарного проступку, виду дисциплінарної відповідальності та інших пов`язаних із цим питань, оскільки для цього Законами № 1402-VIII та № 1798-VIII передбачено процедуру перегляду ВРП рішень її дисциплінарного органу. При цьому, Рада не має повноважень оцінювати наведені в рішенні Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 висновки про вчинення суддею ОСОБА_1 істотного дисциплінарного проступку, який є несумісним зі статусом судді. Рішення ВРП про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а за своєю суттю таке рішення є кадровим. До того ж, відповідно до статті 56 Закону № 1798-VIII строків для ухвалення рішення про звільнення судді ВРП, як і строків для розгляду подання відповідного органу про звільнення судді з посади, не встановлено. Зазначена процедура за суттю є вирішенням кадрового питання, отже, строк давності притягнення судді до дисциплінарної відповідальності застосуванню не підлягає. За вказаних обставин ВРП встановила, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_1 з посади судді на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України та ухвалила законне та обґрунтоване рішення від 11 липня 2024 року № 2122/0/15-24.

Також представник ВРП у відзиві звертає увагу, що в межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (в тому числі мотиви ВРП й оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу). Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 23 січня 2020 року у справі № 9901/418/18 (провадження № 11-434заі19), від 28 листопада 2019 року у справі № 9901/449/18 (провадження № 11-205заі19), від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/608/18 (провадження № 11-435заі19), від 29 листопада 2018 року у справі № 9901/27/17 (провадження № 11-948асі18).

Окрім того, доказів про наявність підстав, визначених частиною другою статті 57 Закону № 1798-VIII, для визнання протиправними та скасування оскаржуваного рішення ВРП позивачем не надано та не наведено.

З урахуванням наведеного представник відповідача просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

У відповіді на відзив ВРП позивач зазначає, що визнання відповідачем юридичного факту про відсутність належної правової регламентації у законодавстві України строків для ухвалення ВРП рішення про звільнення судді та для розгляду подання відповідного органу про звільнення судді з посади обумовлює необхідність застосування для вирішення спору в цій справі остаточного рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) з установленням у судовому рішенні Верховного Суду тієї обставини, що в Україні існують серйозні системні проблеми функціонування судової влади в питанні додержання гарантії незалежності суддів у вигляді особливого порядку звільнення суддів за вчиненням істотного дисциплінарного проступку, які призвели до порушення пункту 1 статті 6 Європейської Конвенції з прав людини у частині принципів незалежності суду та юридичної визначеності при виданні відповідачем спірного рішення про звільнення позивача з посади судді.

Окрему увагу ОСОБА_1 звертає на те, що ухвалою від 21 серпня 2024 року Велика Палата Верховного Суду відкрила провадження у справі № 990SCGC/13/24 за його скаргою на рішення ВРП від 25 червня 2024 року №1948/0/15-24 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області», підтверджуючи тим самим, незаконність звільнення позивача з посади судді до завершення особливого порядку притягнення до відповідальності судді, встановленого положеннями частин другої, третьої Закону№ 1798-VIII.

Позивач наголошує, що зміст відзиву на позовну заяву свідчить про відсутність належних заперечень відповідача за наведеними у позові правовими аргументами незаконності оскаржуваного рішення ВРП. По суті заперечення відповідача у відзиві на позовну заяву зводяться до констатації того, що спірне рішення про звільнення позивача є кадровим рішенням, безспірність якого виключає можливість його оскарження в судовому порядку.

У додаткових поясненнях від 18 жовтня 2024 року представник ВРП зазначив, що за наслідком розгляду скарги ОСОБА_1 , Велика Палата Верховного Суду 3 жовтня 2024 року прийняла постанову у справі № 990SCGC/13/24 (провадження № 11-164сап24), якою залишила без задоволення скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 25 червня 2024 року № 1948/0/15-24, прийняте за результатами розгляду скарги на рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року №1068/2дп/15-24. Отже, факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку та, як наслідок, правомірність застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади, є підтвердженим постановою Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2024 року у справі № 990SCGC/13/24 (провадження № 11-164сап24) та не потребує доказування.

Представник відповідача повторно наголосив, що нормами чинного законодавства не передбачено права ВРП переоцінювати вже встановлені нею обставини під час вирішення питання про звільнення судді з посади. Відтак, оскаржуване рішення ВРП ухвалено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством, мотивоване наявністю рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 та рішення ВРП від 25 червня 2024 року №1948/0/15-24, а доводи позивача щодо відсутності у рішенні ВРП мотивів, з яких вона дійшла відповідних висновків, є безпідставними.

ІІІ. Рух справи у Верховному Суді

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 8 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Соколов В. М., судді: Губська О. А., Кашпур О. В., Уханенко С. А., Білак М. В.

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі № 990/254/24 та призначено її до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін за правилами спрощеного позовного провадження колегією суддів у складі п`яти суддів.

21 серпня 2024 року від ВРП надійшов відзив на позовну заяву.

27 серпня 2024 року від представника позивача Осадчої В. В. надійшла відповідь на відзив ВРП.

Ухвалами від 18 та 30 вересня 2024 року Верховний Суд задовольнив заяви ВРП та представника позивача Осадчої В. В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

До початку судового засідання 30 вересня 2024 року від представника ВРП надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 990SCGC/13/24 (провадження № 11-164сап24).

Також до початку судового засідання 30 вересня 2024 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку необхідністю отримання фактичних даних щодо результатів провадження по справі № 990/220/24 у Верховному Суді, зокрема, у питанні відкриття провадження у справі.

Розгляд справи, призначений на 30 вересня 2024 року відкладено за клопотанням представника позивача на 21 жовтня 2024 року.

Ухвалою від 16 жовтня 2024 року Верховний Суд задовольнив заяву представника позивача Осадчої В. В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

16 жовтня 2024 року від представника позивача Осадчої В.В. надійшло клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 990/220/24 про визнання дій відповідача щодо включення до проєкту порядку денного засідання ВРП, яке відбудеться 11 липня 2024 року, питання про розгляд матеріалів щодо звільнення судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 на підставі пункту 3 частини 6 статті 126 Конституції України протиправними та зобов`язання ВРП утриматися від вчинення таких дій на період здійснення процедур судового оскарження рішення ВРП від 25 червня 2024 року №1948/0/15-24.

18 жовтня 2024 року від ВРП надійшли додаткові пояснення у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Осадчої Вікторії Володимирівни про зупинення провадження у справі № 990/254/24; зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 990/220/24 за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення дій; зобов`язано учасників справи повідомити суд про усунення обставин, що слугували підставою для зупинення провадження у справі.

3 березня 2025 року від ВРП надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 990/254/24, оскільки 13 лютого 2025 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі № 990/220/24 (провадження № 11-308заі24), якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнила частково, ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 990/220/24 змінила, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

У зв`язку з обранням члена судової колегії - судді Губської О. А. до Великої Палати Верховного Суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 березня 2025 року визначено новий склад колегії суддів: Соколов В. М. - головуючий суддя, судді: Білак М. В., Кашпур О. В., Желєзний І. В., Уханенко С. А.

Ухвалою від 5 березня 2025 року Верховний Суд задовольнив клопотання ВРП та поновив провадження у справі № 990/254/24, оскільки обставини, які зумовили зупинення провадження, перестали існувати; призначив справу до розгляду у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 24 березня 2025 року.

Ухвалою від 20 березня 2025 року Верховний Суд задовольнив клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Осадчої В. В. та заяву ВРП про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

До початку судового засідання 24 березня 2025 року від представника позивача - адвоката Осадчої В. В. надійшло клопотання про здійснення повного перегляду законності та обґрунтованості дисциплінарної процедури, яка здійснювалася ВРП щодо судді ОСОБА_1

У судовому засіданні 24 березня 2025 року Верховним Судом постановлено ухвалу про задоволення заяви судді Желєзного І.В. від участі у розгляді справи № 990/254/24; передано матеріали справи до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді; призначено справу до розгляду на 28 квітня 2025 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2025 року, здійсненим у зв`язку з відведенням члена судової колегії - судді Желєзного І.В. від участі у розгляді справи, визначено новий склад колегії суддів: Соколов В. М. - головуючий суддя, судді: Білак М. В., Уханенко С. А., Кашпур О. В., Загороднюк А. Г.

Ухвалою від 24 квітня 2025 року Верховний Суд задовольнив заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Осадчої В. В. та клопотання ВРП про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

28 квітня 2025 року від представника позивача надійшли клопотання про зупинення провадження у справі № 990/254/24 до набрання законної сили рішенням Європейського суду з прав людини по справі № 4381/25 та заява про відкладення розгляду справи.

Під час судового засідання 28 квітня 2025 року представник позивача не зміг під`єднатися до підсистеми відеоконференцзв`язку. Суд відмовив у задоволенні заяви представника позивача від 28 квітня 2025 року про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено до 12 травня 2025 року у зв`язку з неявкою представника позивача та для вирішення клопотання про зупинення провадження у справі за участі представника позивача.

Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2025 року забезпечено участь представника ОСОБА_1 - адвоката Осадчої В. В. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

12 травня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 990/254/24 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України за конституційною скаргою ОСОБА_1 щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційності) частини дев`ятнадцятої статті 31 КАС України.

Ухвалою Верховного Суду, постановленою у судовому засіданні 12 травня 2025 року, відмовлено у задоволенні клопотань представника ОСОБА_1 - адвоката Осадчої В. В. від 25 квітня 2025 року та від 12 травня 2025 року про зупинення провадження у справі № 990/254/24.

Також протокольною ухвалою від 12 травня 2025 року Суд витребував у ВРП матеріали дисциплінарно справи № 209/2дп/15-24, на підставі яких ВРП ухвалила рішення від 25 червня 2024 року № 1948/0/15-24 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1, відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області».

З огляду на вказані обставини, у судовому засіданні оголошено перерву до 19 травня 2025 року.

13 травня 2025 року від ВРП надійшли витребувані матеріали дисциплінарної справи щодо судді ОСОБА_1

Ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2025 року забезпечено участь представника ОСОБА_1 - адвоката Осадчої В. В. та ВРП у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

До початку судового засідання 19 травня 2025 року від представника позивача надійшли: клопотання про витребування інформації від Секретаря Другої Дисциплінарної палати ВРП Маселка Р. А.; клопотання про запрошення на судове засідання у справі №990/254/24 члена Другої Дисциплінарної палати ВРП Ковбій О. В.; клопотання про витребування доказів від Ради суддів України та ВРП; клопотання про звернення до Науково-консультативної ради при Верховному Суді для підготовки наукових висновків щодо застосування норм права у справі № 990/254/24; клопотання про витребування від Великої Палати Верховного Суду матеріалів справи № 990SCGC/13/24 для їх дослідження в судовому засіданні; клопотання про звернення до Науково-консультативної ради при Верховному Суді для підготовки наукових висновків щодо застосування норм права у справі № 990/254/24.

У судовому засіданні 19 травня 2025 року представник ВРП повідомив про неотримання усіх клопотань представника ОСОБА_1 - адвоката Осадчої В. В. для ознайомлення. Представник позивача просила відкласти розгляд справи для виправлення недоліків у клопотаннях.

Ухвалою від 19 травня 2025 року, занесеною секретарем до протоколу судового засідання, Суд постановив зобов`язати представника позивача надіслати належним чином до ВРП усі клопотання від 19 травня 2025 року та надати до Суду підтвердження вчинення цих дій, а також подати клопотання з обґрунтуванням причин неподання разом із позовною заявою матеріалів та клопотання про поновлення строку на подання цих матеріалів.

У зв`язку із цим, у судовому засіданні оголошено перерву до 2 червня 2025 року.

29 травня 2025 року від представника позивача надійшла заява про здійснення розгляду справи № 990/254/24 у відповідності до завдань адміністративного судочинства та забезпечення реалізації учасниками судового процесу їхніх процесуальних прав.

2 червня 2025 року розгляд справи не відбувся, у зв`язку з відпустками членів судової колегії - суддів Білак М. В., Кашпур О. В., Уханенка С. А. Наступне судове засідання призначено на 23 червня 2025 року.

19 червня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява представника позивача Осадчої В. В. про роз`яснення ухвали Суду від 12 травня 2025 року про відмову в задоволенні клопотань представника ОСОБА_1 - адвоката Осадчої В. В. від 25 квітня 2025 року та від 12 травня 2025 року про зупинення провадження у справі № 990/254/24.

23 червня 2025 року до початку судового засідання від ВРП надійшла заява про зміну представника.

У судовому засіданні 23 червня 2025 року Судом розглянуто клопотання представника позивача Осадчої В. В., подані нею 19 травня 2025 року, та заяву від 29 травня 2025 року.

Представник позивача підтримала усі клопотання 19 травня 2025 року та заяву від 29 травня 2025 року.

Представник відповідача заперечив проти задоволення клопотань та заяви представника позивача, оскільки вони не стосуються предмета доказування у справі №990/254/24 та оскаржуваного рішення ВРП.

Заслухавши позицію учасників справи з цього приводу, Верховний Суд, порадившись на місці, ухвалив відмовити у задоволенні вказаних клопотань та заяви представника позивача - адвоката Осадчої В. В.

Також колегією суддів розглянуто заяву представника позивача Осадчої В. В. про роз`яснення ухвали Суду від 12 травня 2025 року та вирішено відмовити в її задоволенні, про що постановлено ухвалу від 23 червня 2025 року, вступну та резолютивну частини якої проголошено у судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, Суд оголосив перерву до 11 години 24 червня 2025 року для проголошення судового рішення.

24 червня 2025 року Верховний Суд відповідно до статті 250 КАС України оголосив скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини).

ІV. Установлені у справі обставини та зміст спірних правовідносин

Указом Президента України від 24 квітня 2012 року № 286/2012 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області строком на п`ять років. Указом Президента України від 1 грудня 2021 року №612/2021 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області безстроково.

21 жовтня 2022 року Верховний Суд видав розпорядження № 61 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Артемівського міськрайонного суду Донецької області)», згідно з яким відповідно до статті 147 Закону №1402-VIII, ураховуючи неможливість здійснення судом правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Артемівського міськрайонного суду Донецької області на Дружківський міський суд Донецької області.

Рішеннями Голови Верховного Суду від 21 жовтня 2022 року всіх суддів Артемівського міськрайонного суду Донецької області відряджено для здійснення правосуддя до Дружківського міського суду Донецької області. Зокрема, рішенням № 508/0/149-22 суддю Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 відряджено для здійснення правосуддя до Дружківського міського суду Донецької області.

На виконання рішення Голови Верховного Суду від 21 жовтня 2022 року №508/0/149-22 голова Артемівського міськрайонного суду Донецької області видав наказ від 31 жовтня 2022 року № 14-к «Про відрядження судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 для здійснення правосуддя до Дружківського міського суду Донецької області».

На виконання розпорядження Голови Верховного Суду від 21 жовтня 2022 року №61 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Артемівського міськрайонного суду Донецької області)», рішень Голови Верховного Суду, зокрема № 508/0/149-22, наказом голови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2022 року № 18 відраховано, зокрема, суддю ОСОБА_1 31 жовтня 2022 року зі штату Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

Наказом голови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 31 жовтня 2022 року № 19 внесено зміни до штатного розпису Артемівського міськрайонного суду Донецької області, а саме виведено з 1 листопада 2022 року зі штатного розпису у зв`язку з відрядженням суддів суду для здійснення правосуддя до Дружківського міського суду Донецької області такі посади: суддя суду - 14 штатних одиниць, помічник судді - 14 штатних одиниць.

8 січня 2024 року до ВРП (вх. № 10/4/13-24) надійшла дисциплінарна скарга Головного управління з протидії системним загрозам управлінню державою Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України за підписом заступника начальника Лисюка А. О. стосовно судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області.

Друга Дисциплінарна палата ВРП ухвалою від 24 січня 2024 року № 209/2дп/15-24 відкрила дисциплінарну справу стосовно судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 (відряджений до Дружківського міського суду Донецької області) та рішенням від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 притягнула суддю ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, застосувавши до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади у зв`язку з наявністю в його діях ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону №1402-VIII (допущення суддею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів).

19 квітня 2024 року до ВРП (вх. № 1629/0/6-24) надійшла скарга судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області, на рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням ВРП від 25 червня 2024 року № 1948/0/15-24 залишено без змін рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області.

25 червня 2024 року до ВРП (вх. № 8897/0/8-24) надійшло подання Другої Дисциплінарної палати ВРП про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області (відряджений до Дружківського міського суду Донецької області) на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між членами ВРП від 25 червня 2024 року доповідачем у цій справі визначено члена ВРП Квашу О. О.

26 червня 2024 року доповідачем складено висновок, у якому запропоновано ВРП ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області, відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області, на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

11 липня 2024 року ВРП ухвалила рішення № 2122/0/15-24 про звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області (відряджений до Дружківського міського суду Донецької області) на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Вважаючи рішення ВРП від 11 липня 2024 року № 2122/0/15-24 протиправним і таким, що підлягає скасуванню як таке, що ґрунтується на незаконному та необґрунтованому рішенні ВРП від 25 червня 2024 року № 1948/0/15-24, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України передбачено, що підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.

Статтею 131 Конституції України визначено, що в Україні діє ВРП, яка, зокрема, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора; ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункти 3, 4 частини першої цієї статті).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон № 1402-VIII.

Згідно зі статтею 108 Закону № 1402-VIII дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.

Відповідно до положень статті 109 цього ж Закону до судді може бути застосовано дисциплінарне стягнення, зокрема у виді подання про звільнення судді з посади.

Дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується у разі 1) вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; 2) порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна.

Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнано, зокрема, факт, що суддя допустив поведінку, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду; суддя допустив інше грубе порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду.

За змістом положень статті 112 Закону № 1402-VIII суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює ВРП у порядку, встановленому Законом № 1798-VIII.

Статтею 115 Закону № 1402-VIII передбачено, що відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади. Факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені ВРП (її відповідним органом).

Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначає Закон №1798-VIII.

Згідно зі статтею 1 указаного Закону ВРП визначено колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Частиною першою статті 5, частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII передбачено, що ВРП складається з двадцяти одного члена. Її засідання у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.

Відповідно до частин першої, третьої та шостої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов`язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, ВРП ухвалює вмотивоване рішення.

У частині другій статті 57 Закону № 1798-VIII закріплено, що рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

За правилами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

VІ. Позиція Верховного Суду

Виникнення спірних правовідносин обумовлено ухваленням ВРП рішення від 11 липня 2024 року № 2122/0/15-24 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області, відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області, на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України, з яким останній не погоджується.

З уваги на приписи КАС України, судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 цього Кодексу критеріями, зокрема, чи діяли вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

При цьому, якщо суд установить, що діяльність органу державної влади не відповідає хоча б одному із визначених у частині другій статті 2 КАС України критеріїв, це може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій (бездіяльності) чи рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

Отож спірне рішення ВРП підлягає перевірці крізь призму критеріїв, визначених у частині другій статті 2 КАС України.

Підстави для скасування рішення ВРП про звільнення судді з підстави, визначеної пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді) є виключними та чітко окреслені в частині другій статті 57 Закону № 1798-VIII.

Надаючи оцінку спірному рішенню ВРП в аспекті повноважності складу ВРП, який його ухвалив, а також підписанню цього рішення усіма членами Ради, колегія суддів зазначає наступне.

Як слідує з наведених вище норм Закону № 1798-VIII, ВРП складається з двадцяти одного члена. ВРП є повноважною за умови обрання (призначення) на посаду щонайменше п`ятнадцяти членів, серед яких більшість становлять судді (включаючи суддів у відставці), та складення ними присяги. Засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від її складу.

Доказами у справі, зокрема, витягом з протоколу засідання ВРП від 11 липня 2024 року № 60, підтверджується, що на цьому засіданні ВРП були присутні 14 її членів (тобто більшість від складу), які одноголосно проголосували за звільнення позивача з посади судді та підписали оскаржуване рішення.

Таким чином, відсутні визначені пунктами 1 та 2 частини другої статті 57 Закону №1798-VIII підстави для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Відповідаючи на доводи позивача та його представника про те, що члени ВРП Лук`янов Д. В., Маселко Р. А., Саліхов В. В. не були неупереджені та безсторонні під час ухвалення оскаржуваного рішення, з огляду на що їм було заявлено відводи від участі у розгляді матеріалів щодо звільнення судді ОСОБА_1, колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалами ВРП від 11 липня 2024 року № 2119/0/15-24, № 2120/0/15-24, № 2121/0/15-24 у задоволенні заяв представника судді ОСОБА_1 - адвоката Осадчої В. В. було відмовлено про відвід членів ВРП у зв`язку з відсутністю доказів того, що члени Лук`янов Д. В., Маселко Р. А., Саліхов В. В. особисто, прямо чи побічно заінтересовані у результаті розгляду справи, або і інших обставин, що викликають сумнів у їхній неупередженості.

Таким чином ВРП розглянула заяви представника судді ОСОБА_1 - адвоката Осадчої В. В. та за результатами їх розгляду постановила ухвали 11 липня 2024 року, якими в установленому законом порядку відмовила у задоволенні заяв про відвід зазначених вище членів ВРП. Незгода позивача та його представника з мотивацією цих ухвал ВРП не свідчить про неналежний розгляд заяв про відвід чи їхню протиправність.

Окрім того, як видно з витягу з протоколу засідання ВРП від 11 липня 2024 року № 60, під час його проведення представником судді ОСОБА_1 - адвокатом Осадчою В. В. було заявлено клопотання про зупинення розгляду цього питання до завершення процедури оскарження рішення ВРП, яким залишено без змін рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 «Про притягнення судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області, до дисциплінарної відповідальності». У задоволенні цього клопотання ВРП відмовила з тих підстав, що дисциплінарне провадження стосовно судді ОСОБА_1 здійснено з дотриманням процедури, установленої Законами № 1402-VIII та № 1798-VIII. До того ж у даному випадку ВРП не вирішує питання про притягнення судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а реалізує повноваження щодо вирішення питання про звільнення судді на підставі рішення, ухваленого уповноваженим органом - Другою Дисциплінарною палатою ВРП.

Оцінюючи доводи позивача про те, що оскаржуване рішення не містить посилань на визначені законом підстави його (позивача) звільнення та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків (вимога пункту 3 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII), колегія суддів зауважує про таке.

За змістом оскаржуваного рішення ВРП підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області, відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області, слугувало рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24, залишене без змін рішенням ВРП від 25 червня 2024 року № 1948/0/15-24, про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення з посади судді.

У свою чергу, рішення ВРП від 25 червня 2024 року № 1948/0/15-24 було предметом судового розгляду в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, і Велика Палата Верховного Суду постановою від 3 жовтня 2024 року у справі №990SCGC/13/24 (провадження № 11-164сап24) скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 25 червня 2024 року № 1948/0/15-24, ухвалене за результатами перегляду рішення її Другої Дисциплінарної палати від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24, залишила без задоволення, а рішення ВРП - без змін.

Так, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з твердженнями ВРП та її дисциплінарного органу про те, що місією судді є саме здійснення правосуддя, з огляду на що вказала на помилковість суджень судді та його представника, що невиконання суддею основної функції з 1 листопада 2022 року (неприбуття до суду, до якого його відряджено для здійснення правосуддя) до цього часу не може містити складу дисциплінарного проступку та що така поведінка не підриває авторитету правосуддя.

Велика Палата Верховного Суду також погодилася з висновком ВРП та її Другої Дисциплінарної палати про те, що факт неприбуття судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 до Дружківського міського суду Донецької області для здійснення правосуддя на виконання рішення Голови Верховного Суду від 21 жовтня 2022 року № 508/0/149-22 свідчить про нехтування обов`язками судді та морально-етичними принципами поведінки судді, прояв неповаги до інших суддів, і, як наслідок, про наявність у діях судді ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ (допущення суддею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду).

Поряд із цим Велика Палата Верховного Суду констатувала правильність висновку ВРП про необґрунтованість твердження судді ОСОБА_1 про те, що факт неприбуття його у відрядження до Дружківського міського суду Донецької області пов`язаний з необхідністю догляду за хворою матір`ю та виключає склад такого правопорушення, як підрив авторитету правосуддя, оскільки зазначена обставина, з огляду на складення ОСОБА_1 присяги Українському народові, не може бути причиною невиконання його конституційного обов`язку щодо здійснення правосуддя. Велика Палата Верховного Суду вказала, що неприбуття судді ОСОБА_1 , відрядженого до Дружківського міського суду Донецької області, на робоче місце протягом тривалого часу свідчить про грубе нехтування ним обов`язками судді та морально-етичними принципами поведінки судді.

У підсумку Велика Палата Верховного Суду вважала, що ВРП та її дисциплінарний орган правильно кваліфікували дії судді ОСОБА_1 як істотний дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VІІІ (допущення суддею поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду), та, обираючи вид стягнення, врахували характер дисциплінарного проступку, його негативні наслідки для авторитету судової влади, ступінь вини судді, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Висновок ВРП про застосування до судді ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади судді є правильним, а застосоване стягнення - пропорційним учиненому дисциплінарному проступку і відповідає вимогам статті 109 Закону № 1402-VIII та статті 50 Закону № 1798-VIII.

Принагідно зауважити й про те, що у постанові від 3 жовтня 2024 року Велика Палата Верховного Суду, окрім доводів ОСОБА_1 по суті рішення ВРП від 25 червня 2024 року № 1948/0/15-24, надала оцінку ряду інших доводів скаржника, які стосувалися процедурних порушень, які, на його думку були допущені ВРП. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що рішення ухвалене її повноважним складом, підписане усіма членами, забезпечено участь судді та його представника у розгляді скарги. Дотримано й вимог частини восьмої статті 51 Закону № 1798-VIII, якими встановлено неможливість участі у розгляді скарги на рішення Дисциплінарної палати ВРП про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді тих членів ВРП, які брали участь у прийнятті цією Дисциплінарною палатою оскаржуваного рішення про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність визначених пунктами 1-3 частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII підстав для скасування оскаржуваного рішення ВРП.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, у силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку, грубого нехтування обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді та, як наслідок, правомірність рішення ВРП, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення її дисциплінарного органу про застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення його з посади судді, не потребують доказування.

Відтак, оскаржуваним у цій справі рішенням ВРП реалізувала накладене на суддю ОСОБА_1 рішенням Другої дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року №1068/2дп/15-24 дисциплінарне стягнення, а тому оскаржуване рішення відповідача від 11 липня 2024 року № 2122/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області (відряджений до Дружківського міського суду Донецької області) на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин, доводи позивача щодо відсутності в оскаржуваному рішенні обґрунтувань наявності в його діях складу проступку, передбаченого пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України, Верховний Суд уважає безпідставними.

З уваги на вищенаведене Верховний Суд уважає, що рішення ВРП від 11 липня 2024 року № 2122/0/15-24 містить конкретну підставу звільнення позивача та є вмотивованим.

Натомість доводи позивача та його представника, пов`язані з оскарженням цього рішення, зводяться до незгоди з рішенням Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 та рішенням ВРП від 25 червня 2024 року №1948/0/15-24, які стали підставою для ухвалення оскаржуваного рішення.

Втім, відповідно до частини четвертої статті 35 Закону № 1798-VIII рішення Дисциплінарної палати ВРП може бути оскаржене до ВРП, і така процедура оскарження чітко регламентована приписами КАС України та Законом № 1798-VIII, за правилами яких скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до ВРП (частина третя статті 51 Закону № 1798-VIII) як органу, що має компетенцію суду стосовно притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

До того ж у процедурі дисциплінарного провадження щодо судді ВРП виконує повноваження, передбачені пунктом 3 частини першої статті 131 Конституції України та пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1798-VIII. Порядок оскарження рішення ВРП у цій процедурі визначений частиною сьомою статті 266 КАС України та передбачає подання до Великої Палати Верховного Суду скарги на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати.

Отже саме Велика Палата Верховного Суду є єдиним судовим органом, який перевіряє та оцінює рішення ВРП щодо притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.

Разом із тим, повноваження ВРП щодо ухвалення рішення про звільнення судді з посади передбачені пунктом 4 частини першої статті 131 Конституції України та пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 1798-VIII, і таке рішення може бути оскаржене до Верховного Суду як суду першої інстанції в порядку, визначеному частинами першою, другою статті 266 КАС України.

На тлі цього Верховний Суд уважає, що позивач та його представник помилково ототожнюють рішення ВРП про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності та рішення про звільнення судді з посади.

Примітно, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх рішеннях наголошувала, що рішення ВРП про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише приймається на його підставі, за своєю суттю таке рішення є кадровим (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі № 9901/273/20 (провадження № 11-525заі21), від 25 листопада 2021 року у справі № 11-777сап19 (провадження № 11-292заі21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 9901/392/20 (провадження № 11-268заі21), але не виключно).

У межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді з посади, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (у тому числі, мотиви й оцінка дисциплінарним органом і ВРП обставин, що стали підставою для прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно судді) [постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2023 року у справі №9901/98/21 (провадження № 11-69заі23), від 28 липня 2022 року у справі № 9901/35/20 (провадження № 11-453заі21), від 8 грудня 2021 року у справі № 9901/132/20 (провадження № 11-283заі21), від 6 квітня 2023 року у справі № 9901/87/21 (провадження № 11-17заі22), від 6 березня 2025 року у справі № 990/223/24 (провадження № 11-275заі24)].

Вказаного правового підходу дотримується й Верховний Суд при розгляді аналогічних спорів, що відображено у рішеннях від 19 вересня 2024 року у справі № 990/33/24, від 21 жовтня 2024 року у справі № 990/46/2,4, від 19 лютого 2025 року у справі № 990/283/24, від 27 лютого 2025 року у справі №990/292/24 та ін.

Отож ураховуючи норми КАС України та компетенційну складову у понятті «суду, встановленого законом» надання правової оцінки питанням, пов`язаним з розглядом дисциплінарної справи в межах розгляду спору, у якому переглядається рішення ВРП про звільнення судді за особливими обставинами, виходить за межі компетенції Верховного Суду як суду першої інстанції.

Узагальнюючи вищезазначене та беручи до уваги те, що на момент вирішення Судом цієї справи за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним та скасування рішення про його звільнення з посади судді, рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 10 квітня 2024 року № 1068/2дп/15-24 та рішення ВРП від 25 червня 2024 року №1948/0/15-24 про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , як істотного дисциплінарного проступку та його притягнення до дисциплінарної відповідальності переглянуті у судовому порядку та визнані законними і обґрунтованими, колегія судів приходить до висновку, що рішення ВРП від 11 липня 2024 року № 2122/0/15-24 про звільнення ОСОБА_1 з посади судді прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстав для скасування зазначеного рішення, передбачених частиною другою статті 57 Закону № 1798-VIIІ немає.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

VІІ. Судові витрати

Ураховуючи результат розгляду справи та вимоги статті 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241- 243, 246, 250, 255, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним і скасування рішення Вищої ради правосуддя від 11 липня 2024 року № 2122/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області (відряджений до Дружківського міського суду Донецької області) на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України» - відмовити.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 30 червня 2025 року.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов,

М.В. Білак,

С.А. Уханенко,

О.В. Кашпур,

А.Г. Загороднюк,

Судді Верховного Суду