Справа № 280/1628/25
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року Справа № 280/1628/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Тетерюк Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військової частини НОМЕР_3 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування грошового забезпечення позивача за період з 22.03.2022 по 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткова види грошового забезпечення) за 2022 рік та за 2023 рік виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 1 січня 2022 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, з урахуванням виплаченої суми;

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за станом здоров`я відповідно до пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558;

- зобов`язати відповідача провести позивачу нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за станом здоров`я відповідно до пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року №558, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022, за 2024 роки та за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, за 2024 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача провести позивачу нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022, за 2024 роки та за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, за 2024 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача провести позивачу нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовця одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби» у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення на день звільнення, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 535 відсотків від посадового окладу, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача провести позивачу нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовця одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби» у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення на день звільнення, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 535 відсотків від посадового окладу, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

Крім того, просить стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4542 грн.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Плужником М.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 04.03.2025 серія АР №1226262.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з 22.03.2022 по 15.10.2024 позивач проходив військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України. На підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби позивача звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я, втім одноразова грошова допомога при звільненні за станом здоров`я в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 2 повних роки служби, що передбачена пунктом 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558 позивачу не виплачувалась, про причини невиплати не повідомлялось. Також, позивач вважає, що відповідач мав здійснювати нарахування належних позивачу сум грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 1 примітки Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова №704). Водночас, дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 22.03.2022 по 19.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, обрахованих шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, призвели до виплати грошового забезпечення у меншому розмірі. Тому позивач вважає обчислення відповідачем розміру одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовця одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби» у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення на день звільнення, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 535 відсотків від посадового окладу, одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік та за 2024 рік без застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України про Державний бюджет України на 2022, 2023 роки, протиправним. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 10.03.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.03.2025 визнано поважними причини пропуску звернення до адміністративного суду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

29.05.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому не визнає заявлених позовних вимог та вважає адміністративний позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідач вважає, що єдиним правильним підходом для обрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовим званням військовослужбовців є множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, передбачений додатком 1 та відповідно додатком 14 до Постанови №704. В оскаржуваний період позивачу проводився розрахунок складових грошового забезпечення виходячи з показників прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначеного Законом України від 02.12.2017 №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» в розмірі 1762. Щодо обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням з врахуванням мінімальної заробітної плати в місячному розмірі, відповідач зазначає, що жоден нормативно-правовий акт, на який посилається позивач не містить норму, яка б передбачала механізм обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням з врахуванням мінімальної заробітної плати саме у місячному розмірі. Тому, обраний захист прав не відповідає діючому механізму обчислення посадових окладів та окладів за військовим званням, який встановлений законодавством України. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу відповідач зазначає, що з наданого позивачем розрахунку вбачається, що ряд послуг дублюють одна одну, не мали впливу на хід розгляду справи та не потребуються спеціальних професійних навиків. З огляду на викладене просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач проходив військову службу по мобілізації у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України в період з 22.03.2022 по 15.10.2024.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (про особовий склад) від 15.10.2024 № 766ОС, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, солдата ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 3 категорії водія відділення логістики ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_4 ), звільненого з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 15.10.2024.

Щорічну основну відпустку за 2022 рік не використав. Відповідно до ч. 14 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік, за 23 календарних дні.

Щорічну основну відпустку за 2023 рік використав у кількості 30 календарних днів.

Щорічну основну відпустку за 2024 рік використав у кількості 15 календарних днів. Відповідно до ч. 14 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2024 рік, за 15 календарних днів.

Додаткова відпускна, яка надається учасникам бойових дій відповідно до п.12 ч.1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2023, 2024 роки не надавалась. Виплатити грошову компенсацію за 28 календарних днів невикористаної додаткової відпустки, яка надається учаснику бойових дій.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення на день звільнення.

Допомогу для оздоровлення за 2024 рік отримав. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік отримав.

Позивач вважає, що під час проходження військової служби, а саме з 22.03.2022 по 19.05.2023, належне йому до виплати грошове забезпечення підлягало обчисленню відповідно до пункту 4 Постанови №704 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, невірний розрахунок якого призвів до виплати всіх нарахованих сум при звільненні у зменшеному розмірі, також вважає, що відповідачем протиправно ненараховано та не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за станом здоров`я у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Статтею 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ).

Частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №704, якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 Постанови №704, ця постанова набирала чинності з 1 березня 2018 року.

За первинною редакцією пункту 4 Постанови №704 передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова №103), згідно з пунктом 6 якої внесено зміни до Постанови №704 внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладений у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Отже, пункт 4 Постанови №704, в редакції Постанови №103, визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018".

Постановою від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 Шостий апеляційний адміністративний суд визнав протиправним та скасував пункт 6 Постанови №103, яким внесені зміни до пункту 4 Постанови №704.

Постановою Верховного Суду від 20.10.2022 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 залишено без змін.

Частиною 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, з дня набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 пункт 4 Постанови №704 почав діяти у первісній редакції, відповідно до якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Крім того, з врахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, з 29.01.2020 положення пункту 4 постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 02.08.2022 у справі №440/6017/21, від 19.10.2022 у справі №400/6214/21, від 28.02.2023 у справі №380/18850/21, від 23.05.2023 у справі №380/22021/21, від 27.07.2023 у справі №420/14418/22.

Водночас, Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 (набрала чинності з 20.05.2023) внесено зміни до пункту 4 Постанови №704, та викладено його у новій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

Отже, починаючи з 20.05.2023, для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальними) званнями військовослужбовців та інших осіб, застосовується стала величина 1762 гривні.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року №558 затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Інструкція №558), якою визначено порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (Адміністрації Державної прикордонної служби України), територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону (регіональних управліннях Державної прикордонної служби України), Морській охороні, яка складається із загонів морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби).

Цю Інструкцію розроблено відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про Державну прикордонну службу України», постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, які визначають види та розміри надбавок для виплат військовослужбовцям.

Пункт 2 розділу І Інструкції №558 передбачає, що у цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Розмір окладу за військовим званням військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) визначається шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний тарифний коефіцієнт, установлений у додатку 14 до Постанови № 704 (пункт 2 глави 1 розділу ІІ Інструкції №558).

Розміри посадових окладів осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, визначаються шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний тарифний коефіцієнт, установлений у додатку 1 до Постанови № 704 (пункт 1 глави 2 розділу ІІ Інструкції №558).

Слід зазначити, що Інструкція № 558 не визначає особливостей щодо визначення розмірів посадових окладів військовослужбовців Держприкордонслужби які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відтак, суд доходить до висновку, що у період з 29.01.2020 по 19.05.2023 включно розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням позивача, як військовослужбовця органу Держприкордонслужби, мав визначатись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт, а тому у вказаний період збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, мало наслідком відповідне збільшення розміру його грошового забезпечення.

Судом встановлено, що у період з 22.03.2022 по 19.05.2023 оклад за військовим званням та посадовий оклад було встановлено позивачу, виходячи з розміру 1762 грн.

Водночас, відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2481 гривня, відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб 2684 гривні.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач у період з 22.03.2022 по 19.05.2023 включно здійснював нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення у неналежному розмірі, а тому дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 22.03.2022 по 19.05.2023 включно без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 1 січня 2022 року, та Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 1 січня 2023 року є протиправними, а позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З метою захисту порушеного права в цій частині позовних вимог наявні підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 22.03.2022 по 31.12.2022 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 1 січня 2022 року та за період з 01.01.2023 по 19.05.2023 включено з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 1 січня 2023 року помножених на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням виплачених сум.

При цьому, з огляду на зміст спірних правовідносин помилковим є зобов`язання відповідача перерахувати грошове забезпечення з наведенням конкретних складових грошового забезпечення, оскільки відповідно до положень Інструкції №558 щомісячні додаткові види грошового забезпечення обчислюються у відсотках до посадового окладу.

Отже, зміна розміру посадового окладу у зв`язку зі зростанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня календарного року, має наслідком і зміну розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення в силу вимог чинного законодавства.

Водночас, за обставинами даної справи спір щодо складових грошового забезпечення позивача у цій справі відсутній, а тому, на даний час відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині внаслідок виконання даного рішення суду будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Щодо позовних вимог в частині не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за станом здоров`я відповідно до пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції № 558, суд зазначає таке.

Законом №2011-XII визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Пунктом 2 статті 15 Закону №2011-XII визначаються підстави для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 15 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 1) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я.

Згідно з абзацом 24 пункту 3 частини 2 статті 15 Закону № 2011-XIІ військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Вказаним положенням кореспондують приписи підпункту 1 пункту 1 глави 9 розділу IV Інструкції №558, відповідно до якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах:

1) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я; за власним бажанням під час дії воєнного стану (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України); які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду; які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду; у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пункт 10 глави 9 розділу IV Інструкції №558 передбачає, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, визначеної пунктами 1, 2 цієї глави, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена грошова допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців відповідно до законодавства України.

Водночас, норми Закону №2011-XIІ не передбачають можливості набуття військовослужбовцем права на виплату декількох одноразових допомог при звільненні з різних підстав набуття права на них.

Проаналізувавши вищезазначені положення, суд дійшов висновку, що стаття 15 Закону №2011-XII містить особливі умови виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям, які проходили військову службу за призовом під час мобілізації, а саме: особливий суб`єкт отримання допомоги - військовослужбовець, який призваний на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією; обмежений період виплати одноразової грошової допомоги - виплата здійснюється за період проходження військової служби за призовом у зв`язку із мобілізацією; при виплаті такої допомоги не враховується період попередньої військової служби у мирний час.

При цьому, абзац 24 підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII має бланкетну норму, яка відсилає до нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України, якому делеговано повноваження щодо визначення умов та порядку виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

На виконання вказаної вище правової норми, постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 затверджено Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (далі Порядок № 460).

Відповідно до п. п. 1, 2 Порядку № 460 військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указами Президента України дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та триває до теперішнього часу.

Відтак, починаючи з 24.02.2022 та дотепер в Україні триває воєнний стан, період дії якого у розумінні Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та "Про оборону України" є особливим періодом.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_3 за призовом під час мобілізації у період з 22.03.2022 по 15.10.2024, під час звільнення з військової служби у ВЧ НОМЕР_3 позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 4% місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців служби, що відповідає положенням абзацу 24 підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII та Порядку №460.

Отже, зважаючи на те, що позивач є військовослужбовцем, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації в особливий період та звільнився зі служби за станом здоров`я, суд дійшов висновку, що відповідач правильно обчислив розмір встановленої одноразової грошової допомоги при звільненні позивача, застосувавши спеціальну правову норму, яка регулює спірні правовідносини.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що право позивача на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем порушено не було, тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Стосовно позовних вимог щодо перерахунку та виплати грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022, 2023 та за 2024 роки та за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, за 2024 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення на день звільнення, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 535 відсотків від посадового окладу, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, суд зазначає таке.

За встановленими обставинами справи спірні грошова допомога для оздоровлення за 2024 рік, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 та за 2024 роки, за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, за 2024 роки, одноразова грошова допомога при звільненні, надбавки за особливості проходження служби та премія виплачені позивачу при звільненні відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (про особовий склад) від 15.10.2024 № 766ОС, тобто у період дії постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481, якою визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Так, відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (про особовий склад) від 15.10.2024 № 766ОС, щорічну основну відпустку за 2022 рік не використав, щорічну основну відпустку за 2023 рік використав у кількості 30 календарних днів, щорічну основну відпустку за 2024 рік використав у кількості 15 календарних днів. Відповідно до ч. 14 ст. 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виплатити грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік, за 23 календарних дні, за 2024 рік, за 15 календарних днів. Додаткова відпускна, яка надається учасникам бойових дій відповідно до п.12 ч.1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2023, 2024 роки не надавалась. Виплатити грошову компенсацію за 28 календарних днів невикористаної додаткової відпустки, яка надається учаснику бойових дій. Допомогу для оздоровлення за 2024 рік отримав. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік отримав.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення на день звільнення.

Гідний виплати за період з 01 жовтня по 15 жовтня 2024 року: надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 535 відсотків від посадового окладу.

Суд зазначає, що відповідні нарахування проводяться із застосуванням законодавство, яке було чинним на момент їх здійснення.

Згідно з наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (про особовий склад) від 15.10.2024 № 766ОС позивач звільнений з військової служби з 15.10.2024, тобто, у період дії постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481, а тому відповідач правомірно застосував при обчислені одноразової грошової допомоги, компенсації відпустки, зокрема додаткової, як учаснику бойових дій, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, та інших виплат розрахункову величину 1762,00 гривні, тому підстави для перерахунку вказаних виплат відсутні і, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір, відповідних витрат не поніс.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4542,00 грн.

Відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4).

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (постанови від 17.03.2021 у справі №280/1266/19, від 25.03.2021 у справі №645/3044/17, від 09.03.2021 у справі №200/10535/19-а тощо), при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано копії таких документів:

- Договір про надання правової допомоги №273/П-1 від 06.02.2025 (далі - Договір №273/П-1 від 06.02.2025), укладений між ОСОБА_1 (Замовник) та адвокатом Плужником М.В. (Виконавець), за умовами якого замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати Замовнику у відповідності до умов Договору, правничу допомогу з юридичних питань, які цікавлять Замовника, а Замовник зі свого боку зобов`язаний прийняти вказані послуги та своєчасно їх оплатити. Замовник звертається до Виконавця за юридичною допомогою з питання перерахунку грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений 1 січня відповідно календарного року за період проходження військової служи. (п. 1.1, п.1.2 Договору №273/П-1 від 06.02.2025). Відповідно до п.3.2 Договору №273/П-1 від 06.02.2025 гонорар узгоджується сторонами, що зазначений в Додатковій угоді який додається до цього Договору;

- Додаткова угода №1 до договору №273/П-1 від 06.02.2025 в якій зазначено, що за надання юридичних послуг передбачених у п. 1.2 цим договором, а саме, перерахунку грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений 1 січня відповідного календарного року за період проходження військової служби, Замовник сплачує Виконавцю грошову винагороду відповідно до розрахунку суми судових витрат;

- квитанція серія АБ №273/П-1 від 04.03.2025 про сплату за юридичну допомогу - перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до чинного законодавства у сумі 4542,00 грн.

- розрахунок витрат на правову допомогу згідно з договором №273/П-1 від 06.02.2025, у якому наведено опис робіт, а саме: 1) Надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, збір доказів, формування справи - кількість витраченого часу 1 година, вартість наданої послуги 1514 грн; 2) Складання та направлення адвокатського запиту, складання та подання до Запорізького окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - кількість витраченого часу 2 години, вартість наданої послуги 3028,00 грн.

Дослідивши зміст вищезазначених документів, суд зазначає, що Договір про надання правової допомоги №273/П-1 від 06.02.2025 не дозволяє встановити зв`язок понесених витрат у зв`язку з розглядом саме цієї справи, оскільки наведене в ньому посилання на зміст правовідносин, у яких надається правова допомога, «з питання перерахунку грошового забезпечення з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлений 1 січня відповідно календарного року за період проходження військової служи», носить загальний характер, що не дає можливості ідентифікувати їх з предметом спору в даній справі.

Інші надані докази не усувають даної невизначеності, не конкретизують спірні правовідносини, у зв`язку з якими надавалась правова допомога, та не дають змоги встановити зв`язок понесених витрат з розглядом даної справи, а тому суд доходить до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача заявлених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військової частини НОМЕР_3 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 22 березня 2022 року по 19 травня 2023 року включно без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України Військової частини НОМЕР_3 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 22 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01 січня 2022 року, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України Військової частини НОМЕР_3 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року включно з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01 січня 2023 року, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України Військова частина НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 01.07.2025.

Суддя М.О. Семененко