Справа № 509/2019/25
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/2019/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в. с.-щі Овідіополь, в спрощеному письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого із захисту державної мови Креміня Тараса Дмитровича про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2025 року, представниця ОСОБА_1 адвокат Тимошенко Л.В. звернулася до Овідіопольського райсуду Одеської області з вищевказаним адміністративним позовом в якому просила суд, поновити строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення № 291 від 05.12.2024 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 188-52 КУпАП з накладенням на нього штрафу в розмірі 3400 грн., визнати протиправною та скасувати вказану постанову закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 188-52 КУпАП України, мотивуючи тим, що позивач є фізичною особою-підприємцем, та 08.04.2025 р. в застосунку «Дія» з`явилася постанова про відкриття виконавчого провадження, внаслідок чого банківські рахунки позивача були заблоковані, а згодом з`ясувалось, що 05.12.2024 р. представницею Уповноваженим із захисту державної мови Вітко-Присяжнюк Я.В. винесено оскаржувану постанову №?291 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 188-52 КУпАП України з накладенням штрафу у розмірі 3?400 грн.

Представниця позивача вказує, що Вдовін Є.М. не отримував жодної повістки, розпорядження, виклику чи будь-якого іншого повідомлення від Уповноваженого із захисту державної мови - ані особисто, ані поштою, ані в будь-який інший спосіб з вимогою з`явитися до вказаного органу для надання пояснень. В той же час, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 188-52 КУпАП слугувало складання представником Уповноваженого протоколу про адміністративне правопорушення б/н від 22.11.2024 р.

Разом з тим, представниця позивача зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі позивача, якого не було своєчасно та належним чином сповіщено про розгляд справи, що істотно впливає на фактичну можливість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права з метою всебічного з?ясування обставин справи, тому, протокол про адміністративне правопорушення б/н від 22.11.2024 р, який у розумінні ст. 251 КУпАП є доказом у справі, складений представником Уповноваженого з порушенням вимог ст.ст. 256,268 КУпАП.

Крім того, як вказує представниця позивача, з оскаржуваної постанови не вбачається що інтернет-сторінки в соціальній мережі «Instagram», які були дослідженні представницею Уповноваженого із захисту державної мови Вітко-Присяжнюк Я.В. , належать саме ФОП ОСОБА_1 , якого було притягнуто до адміністративної відповідальності як фізичну особу, а не як суб?єкта господарювання, що є протиправним, так як відповідно до вимог частини 2 ст. 2 Закону № 2704, дія цього Закону не поширюється на сферу приватного спілкування, а жодним Законом не передбачено можливість уповноваженої особи здійснення державного контролю за застосуванням державної мови щодо фізичної особи.

Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 24.04.2025 р. вказаний адміністративний позов залишений без руху для усунення недоліків (а.с. 57).

Ухвалою Овідіопольського райсуду Одеської області від 28.04.2025 р. повновлено позивачеві процесуальний строк для поданя адміністративного позову, провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу 15-ти денний строк із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Роз?яснено відповідачеві, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (а.с. 65).

У визначений в ухвалі Овідіопольського райсуду Одеської області від 28.04.2025 р. представниця секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови надіслала до суду відзив на позов, в якому, просила суд, відмовити у задоволенні адміністративного позову, вважаючи його вимоги необґрунтованими та безпідставними, вказуючи, що у справі ФОП ОСОБА_1 доказами вчинення адміністративного правопорушення є акт про результати здійснення контролю за застосуванням державної мови, складений представником Уповноваженим відповідно до вимог ст. 56 Закону, протокол про адміністративне правопорушення, який підтверджує обставини та факти, викладені в акті, скріншоти вебсторінки в соціальній мережах «Instagram», на якій зафіксовано факт порушення - виконання вебсторінок недержавною мовою інтернет-представництв, скріншот відповіді працівника в Instagram з реквізитами оплати послуг, що підтверджує належність сторінки в соціальній мережі «Instagram» ФОП ОСОБА_1 , оскільки скріншот діалогу в мережі «Instagram» містить інформацію, за допомогою якої здійснюється господарська діяльність суб?єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 . Вказує, що згідно з даними, розміщеними у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 06.07.2023 р. та основним видом його діяльності є 96.02 «Надання послуг перукарнями та салонами краси». Також зазначає, що сторінка в мережі «Instagram» dr. vdovin, з якої зроблено відповідні скріншоти не містить посилання на ФОП ОСОБА_1 , відповідно до інформації про аккаунт вказано дату реєстрації квітень 2017 року та інформація, що ім`я користувача змінювалось 4 рази. На сторінці вказана адреса : АДРЕСА_1 , жодних посилань на ФОП ОСОБА_1 , номер телефону, будь-якої іншої інформації за допомогою якої можливо б було встановити користувача чи власника аккаунту не вказано.

Крім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , відповідачі надсилали на його адресу листи із проханням надати матеріали, зокрема пояснення, відомості про особу, яка обслуговувала споживача недержавною мовою через сторінку в соціальній мережі «Instagram», відомості про ФОП ОСОБА_1 , а саме: ПІБ, паспортні дані, місце проживання, РНОКПП, електронну або поштову адресу для листування, контактний телефон, інформацію про те, яким чином працівники ФОП ОСОБА_1 ознайомлені з нормами Закону в частині обов`язкового застосування ними державної мови під час обслуговування споживачів. 14.11.2024 року направлено на адресу позивача повідомлення про те, що 22.11.2024 р. об 11:00 год. у приміщенні Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови (м. Київ, вул. Хрещатик, 34, каб. 705) відбудеться розгляд матеріалів перевірки представником Уповноваженого з метою визначення наявності у діях ФОП ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-52 КУпАП. Однак, позивач не скористався своїм правом на подання пояснень і жодних документів не надав, тому розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 2 ст. 188-52 КУпАП відбувся за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, що є на думку представниці відповідачів правомірним за умови належного повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи та відсутності від неї клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 67-80).

19.05.2025 р. представницею позивача подано відповідь на відзив, у якій вона категорично не погоджується з твердженнями, викладеними у відзиві, та зазначено, що наведені аргументи не спростовують порушень, допущених при складанні протоколу та винесенні постанови №?291 від 05.12.2024. 23.05.2025 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив (а.с. 145-147).

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 КАСУ, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 КАСУ, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтями 72-79 КАСУ передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається - суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Обставини, які визнаються учасниками справи - не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози, тяжкої обставини або обставини, визнаної у результаті зловмисної домовленості її представника з іншою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи - не є обов`язковою для суду.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Статтею 90 КАСУ передбачає - суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст.ст. 251,254 КУпАП - обов`язок збирання доказів відносно виявлення та розслідування правопорушення - покладено на осіб, уповноважених складати протокол про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, вона не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Судом встановлено, що 21.08.2024 р. до Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови надійшла електронна скарга щодо порушення мовного законодавства ФОП ОСОБА_1 , зокрема щодо обслуговування споживачів недержавною мовою та ведення інтернет-сторінки в соціальній мережі Instagram без державної мови.

04.09.2024 р. Уповноважений видав наказ про здійснення державного контролю за зазначеними фактами. Для проведення перевірки визначено відповідальну особу - представника Уповноваженого із захисту державної мови Ярослава Вітко-Присяжнюк, направлено кілька листів на адресу позивача з вимогою надати пояснення та документи (а.с. 108).

Через відсутність відповіді строк контролю було продовжено, а також повідомлено про запланований розгляд матеріалів 22.11.2024 року. Уповноваженим встановлено, що позивач не з`явився, пояснень не надав.

На підставі перевірки було складено акт від 22.11.2024 р., в якому зафіксовано порушення вимог частини шостої статті 27, частин першої та другої статті 30 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» (а.с. 15-16).

Уповноважений направив попередження та вимогу усунути порушення № 4096/04/2-Вих. від 13.09.2024р. та № 5271/04/2- Вих. від 14.11.2024р. , а також склав протокол про адміністративне правопорушення від 22.11.2024р.

28 листопада 2024 року складено повідомлення про адміністративне правопорушення, у якому зазначено про розгляд справи, який призначений на 05 грудня 2024 року і приміщенні Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови (а.с. 40).

Позивач на засідання не з`явився, за результатами розгляду було винесено оскаржувану постанову №?291, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 188-52 КУпАП і накладено штраф у розмірі 3400 грн. (а.с. 50-52).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 22.11.2024 вбачається, що в результаті здійснення державного контролю за застосуванням державної мови фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 представником Уповноваженого із захисту державної мови Вітко-Присяжнюк Ярославою Вікторівною 13 листопада 2024 року встановлено факт відсутності українськомовної версії версії інтернет-сторінки в соціальній мережі «Інстаграм» ( ІНФОРМАЦІЯ_1 за допомогою якого ФОП ОСОБА_3 здійснює господарську діяльність та надає споживачам інформацію про товари (послуги) (а.с. 41-42).

Згідно з частиною шостою статті 27 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», інтернет-представництва (у тому числі вебсайти, вебсторінки в соціальних мережах) органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій державної та комунальної форм власності, медіа, зареєстрованих в Україні, а також суб`єктів господарювання, що реалізують товари і послуги в Україні та зареєстровані в Україні, виконуються державною мовою. Поряд із версією інтернет-представництв (у тому числі вебсайтів, вебсторінок у соціальних мережах), виконаних державною мовою, можуть існувати версії іншими мовами. Версія інтернет-представництва державною мовою повинна містити не менше за обсягом та змістом інформації, ніж іншомовні версії, та завантажуватись за замовчуванням для користувачів в Україні.

З огляду на це, як вважають відповідачі, ОСОБА_1 порушив вимоги частини шостої статті 27 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної».

Постановою Уповноваженого із захисту державної мови ОСОБА_4 № 291 від 05.12.2024 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 188-52 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Відповідно до акту про результатами здійснення контролю за застосуванням державної мови від 22.11.2024 підставою для здійснення державного контролю за застосуванням державної мови є Підстави здійснення державного контролю за застосуванням державної мови: наказ Уповноваженого із захисту державної мови «Про здійснення державного контролю за застосуванням державної мови фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 » від 04 вересня 2024 року № 415-ДК.

Державний контроль за застосуванням державної мови здійснено: за скаргою від 22.08.2024 р. № Г-1302/СК.

Строк здійснення державного контролю за застосуванням державної мови 06.09.2024 р. - 22.11.2024 р.

Під час здійснення державного контролю за застосуванням державної мови виявлено наступне: за інформацією, зазначеною у скарзі, інтернет-сторінка в соціальній мережі «Інстаграм» (ІНФОРМАЦІЯ_1 ), за допомогою якої ФОП ОСОБА_1 (далі - ФОП) здійснює господарську діяльність та надає споживачам інформацію про товари (послуги), не має українськомовної версії. Також обслуговування споживачів вищезазначений ФОП здійснює недержавною мовою (фотодокази зберігаються у Секретаріаті Уповноваженого із захисту державної мови).

Вказане є порушенням частини шостої статті 27 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», відповідно до якої інтернет-представництва (у тому числі вебсайти, вебсторінки в соціальних мережах) органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій державної та комунальної форм власності, медіа, зареєстрованих в Україні, а також суб`єктів господарювання, що реалізують товари і послуги в Україні та зареєстровані в Україні, виконуються державною мовою. Поряд із версією інтернет-представництв, виконаних державною мовою, можуть існувати версії іншими мовами. Версія інтернет-представництва державною мовою повинна містити не менше за обсягом та змістом інформації, ніж іншомовні версії, та завантажуватись за замовчуванням для користувачів в Україні.

Також відповідно до частини першої та другої статті 30 Закону, мовою обслуговування споживачів в Україні є державна мова. Підприємства, установи та організації всіх форм власності, фізичні особи-підприємці, інші суб`єкти господарювання, що обслуговують споживачів (крім випадків, встановлених частиною третьою цієї статті), здійснюють обслуговування та надають інформацію про товари (послуги), у тому числі через інтернет-магазини та інтернет-каталоги, державною мовою. Інформація державною мовою може дублюватися іншими мовами.

З метою встановлення усіх обставин порушення вимог Закону на адресу ФОП було направлено листи від 13.09.2024 № 4096/04.2-Вих., 29.10.2024 № 4970/04.2-Вих. та від 14.11.2024 № 5271/04.2-Вих., на які ФОП відповіді не надав (а.с. 106,111,117).

З огляду на зазначене, представником Уповноваженого із захисту державної мови за результатами аналізу 13 листопада 2024 року встановлено факт відсутності українськомовної версії інтернет-сторінки в соціальній мережі «Інстаграм» (https://ІНФОРМАЦІЯ_3). Таким чином, за результатами аналізу наявних у Секретаріаті Уповноваженого із захисту державної мови матеріалів встановлено порушення ФОП частини першої та другої статті 30 Закону, а також частини шостої статті 27 Закону.

За результатами здійснення державного контролю встановлено факт порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 частини шостої статті 27, частини першої та другої статті 30 Закону. Відповідно до статті 57 Закону, ФОП оголошується попередження та виставляється вимога усунути порушення в 30-денний термін.

Направлення акту про результати здійснення контролю за застосуванням державної мови від 22.11.2024 р. та протоколу про адміністративне правопорушення, світлин підтверджується копією опису вкладення до цінного листа 083, доказів повернення чи вручення даних документів позивачеві - суду не надано (а.с. 83-105).

21.08.2024 р. о 19:49:57 від ІНФОРМАЦІЯ_2 до Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови надійшла скарги про порушення вимог Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , а саме: бізнес-сторінка в Інстаграм російською мовою, обслуговування російською.

Скріншоти, які надані Секретаріатом Уповноваженого із захисту державної мови, відображають інформацію, яка міститься на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3.

Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду

У даній справі оскаржується постанова Уповноваженого із захисту державної мови, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 188-52 КУпАП за порушення частини шостої статті 27 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної».

Згідно з положеннями пунктів 1 і 2 частини другої статті 49 Закону № 2704-VIII - Уповноважений забезпечує реалізацію права громадян на отримання інформації державною мовою та усуває перешкоди у її використанні.

Відповідно до статті 56 цього Закону, Уповноважений і його представники здійснюють контроль за дотриманням мовного законодавства.

У разі встановлення порушень, відповідно до частини шостої тієї ж статті, представник Уповноваженого складає протокол про адміністративне правопорушення на підставі акту контролю.

Стаття 255 КУпАП передбачає право представників Уповноваженого складати протоколи за статтями 188-52, 188-53.

Згідно зі статтею 244-24 КУпАП, Уповноважений розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням мовного законодавства.

Після розгляду справи, відповідно до статті 283 КУпАП, виноситься постанова, яка може передбачати накладення стягнення згідно зі статтею 284 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 30.05.2019 р. у справі №337/3389/16-а вказав, що така постанова є індивідуальним актом органу влади, який має юридичні наслідки для особи, і має бути належно обґрунтованим на момент прийняття.

Недотримання встановленої законом процедури ухвалення рішення про притягнення до відповідальності ставить під сумнів можливість об`єктивного встановлення обставин справи.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» (2011 р.) зазначено, що державні органи повинні діяти прозоро, послідовно і в межах процедур, які забезпечують юридичну визначеність, а вмотивоване рішення є обов`язковою умовою для ефективного контролю.

Положення статті 280 КУпАП зобов`язують орган, який розглядає справу, перевірити, чи є подія правопорушення, вина особи, обставини, що впливають на ступінь відповідальності, а також наявність доказів.

У випадку з позивачем складено постанову за частиною другою статті 188-52 КУпАП, санкція якої передбачає попередження або штраф у разі першого порушення, пов`язаного із недотриманням вимог щодо використання державної мови в низці сфер, зокрема на веб-сайтах та у соціальних мережах.

Відповідно до ч. 6 ст. 27 Закону №. 2704, інтернет-ресурси суб`єктів господарювання, що надають послуги в Україні, мають бути державною мовою. Якщо є версії іншими мовами, версія державною мовою має бути повноцінною і завантажуватись за замовчуванням.

Водночас варто враховувати частину другу статті 2 Закону № 2704, яка виключає з його дії сферу приватного спілкування.

Так, суд погоджується із доводами представниці позивача, що скарга на адресу відповідачів направлена з домену gov.ua, який призначений для органів влади та інших державних органів, а не для загального користування. Також, суд звертає увагу на те, що неможливо встановити суті проведеної перевірки, які саме дії відповідачами вчинялись для встановлення факту правопорушення.

У відзиві представниця відповідачів зазначає, що перевірку було здійснено виходячи з того, що 21 серпня 2024 року на електронну адресу Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови надійшла скарга, створена за допомогою електронної форми на сайті Уповноваженого: mova-ombudsman.gov.ua та зареєстрована в Секретаріаті за № Г-1302/СК від 22.08.2024, про порушення вимог Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме: обслуговування споживача недержавною мовою суб`єктом господарювання, а також інтернет-представництво суб`єкта господарювання в соціальній мережі «Instagram», за допомогою якого здійснюється обслуговування споживачів та надається інформацію про товари (послуги), виконані недержавною мовою. Встановити особу, яка надіслала скаргу не виявляється можливим!

Щодо наявних у матеріалах справи фотоматеріалів, то їх вмісту - неможливо встановити ні часу їх створення, ні з якої соціальної мережі їх було ймовірно зафіксовано, ні особу, що їх створила, ні їх відношення до даної справи.

Що протокол про адміністративне правопорушення, що оскаржувана постанова - містять посилання на факт виконання недержавною мовою веб сторінки соціальної мережі «Instagram» за посиланнями : dr.vdovin.

Водночас, встановити, що вказана сторінка належить саме ФОП ОСОБА_1 , не уявляється можливим, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б дозволяли однозначно ідентифікувати цю особу як власника або адміністратора зазначеного облікового запису. Жодних доказів, що безпосередньо підтверджують ведення сторінки саме ФОП ОСОБА_1 , не надано. Більше того, з матеріалів справи не вбачається, що обліковий запис у соціальній мережі Instagram з ім`ям користувача dr.vdovin був об`єктом належного дослідження.

У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» зазначено, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.

Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».

Разом із тим, представницею відповідачів не надано суду належних та допустимих доказів, які б дозволили суду дійти обґрунтованого висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-52 КУпАП - з урахуванням принципу доведення провини «поза розумним сумнівом».

Крім того, суд враховує доводи позивача, наведені в адміністративному позові, щодо порушення права ОСОБА_1 на участь у розгляді справи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-52 КУпАП внаслідок його неналежного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Частина перша статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, низку процесуальних прав. Зокрема, вона має право ознайомлюватися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, користуватися юридичною допомогою, оскаржувати винесену постанову, а також брати участь у розгляді справи особисто. Розгляд справи без участі такої особи можливий лише у разі її належного повідомлення та відсутності клопотань про перенесення слухання.

Згідно зі статтею 277-2 КУпАП, повістка про виклик особи до суду має бути вручена не пізніше ніж за три доби до дати слухання, із зазначенням місця і часу розгляду. Аналогічні строки застосовуються до інших учасників провадження. Обов`язок доведення факту належного і своєчасного повідомлення покладається на уповноважену посадову особу.

Метою такого повідомлення є забезпечення реалізації права особи на участь у розгляді справи та можливість реалізувати право на захист.

Цей підхід узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Созонов та інші проти України» (08.11.2018) наголошено, що національні суди зобов`язані встановлювати, чи було належним чином вручено сторонам судові повістки або інші документи. Недотримання цього обов`язку може призвести до того, що сторона фактично буде позбавлена права на захист. З аналогічною позицією можна ознайомитися у справах «Ганкін та інші проти Росії» (Gankin and Others v. Russia, №2430/06, §36, 31.05.2016) та «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia, №53723/13, §70, 21.05.2015).

Із матеріалів адміністративної справи вбачається, що повідомлення про розгляд справи повернулося за адресою відповідача з позначками «за закінченням терміну зберігання» та «відсутній адресат» (а.с. 83-104).

Водночас подібні позначки на поштовому конверті не можуть вважатися належним доказом того, що особу було повідомлено про дату й час слухання справи у встановленому порядку.

Якщо особа не була завчасно поінформована про час і місце розгляду справи, а провадження було здійснене без її участі - це є істотним процесуальним порушенням, яке тягне за собою скасування прийнятої постанови про адміністративне стягнення.

Таким чином, суд з`ясував, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без участі позивача, якого не було своєчасно та належним чином сповіщено про розгляд справи, що істотно впливає на фактичну можливість особи реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права з метою всебічного з`ясування обставин справи.

Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення - є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Як наслідок, позивача було штучно позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17, від 06 лютого 2020 року у справі № 05/7145/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №286/4145/15-а та від 31 березня 2021 року у справі № 676/752/17.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин не може свідчити про вчинення особою адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340)

У контексті частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд, розглядаючи позов щодо дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справі про адміністративне правопорушення, має право : залишити оскаржуване рішення без змін; скасувати рішення та направити справу на новий розгляд; скасувати рішення та закрити провадження; змінити накладене стягнення в межах, передбачених законом, без його посилення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України - усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Беручи до уваги те, що позивача не було належним чином повідомлено про дату й час розгляду справи, що позбавило його можливості реалізувати передбачені статтею 268 КУпАП процесуальні права, а також з огляду на відсутність з боку відповідачів належного спростування презумпції протиправності дій органу влади, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, у разі задоволення позову всі витрати, пов`язані з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних коштів суб`єкта владних повноважень, який є відповідачем у справі.

Керуючись статтями 2,6,9,73-77,139,242-246,286,293,295 КАСУ, -

УХВАЛИВ :

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити ;

2.Постанову Уповноваженого із захисту державної мови Кремня Тараса Дмитровича № 291 по справі про адміністративне правопорушення від 05.12.2024 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3400 гривень - скасувати ;

3.Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-52 КУпАП ;

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 484,48 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення складено та підписано 02.07.2025 р.

Головуючий суддя Гандзій Д.М.