Справа № 361/5572/25
Суддя: Петришин Н. М.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/5572/25
провадження № 2-а/361/71/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02 липня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Петришин Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У травні 2025 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 16 травня 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що з 17 січня 2019 року перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . З 18 квітня 2024 року він працює на посаді помічника судді Броварського міськрайонного суду, у зв`язку з чим йому видане посвідчення про відстрочку від призову № 27 від 06.05.2024 на період мобілізації відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 493 від 18.03.2015. Вказану інформацію та копії відповідних документів належним чином доведено до відома ІНФОРМАЦІЯ_3 офіційними листами Броварського міськрайонного суду від 14.05.2024 вих. № 07-05/12/2024, від 15.04.2025 вих. №07-05/24/2025.

У зв`язку зі зміною місця проживання з АДРЕСА_1 , 25 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву до ІНФОРМАЦІЯ_4 про зміну місця військового обліку. У той же день йому видано направлення на проходження медичного огляду, картку обстеження та повістку з вимогою з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 після проходження військово-лікарської комісії. 29 квітня 2025 року позивач пройшов медичний огляд, а 05 травня 2025 року отримав відповідну довідку з медичним висновком. 12 травня 2025 року позивача взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Однак, під час взяття на облік, 13 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в якому зазначалося, що 28 квітня 2025 року о 09 год. 00 хв. він не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою № 3216143 від 16.04.2025. Однак, позивач вказує на те, що вказану повістку він фактично не отримував і про її існування не знав до моменту складання протоколу.

Позивач також зазначає, що ще 14 травня 2025 року він направив до ІНФОРМАЦІЯ_4 клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, до якого додав копії всіх документів, що підтверджують наявність у нього відстрочки, факт повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_6 , проходження медичного огляду та взяття на військовий облік за новим місцем проживання.

Незважаючи на все викладене, 16 травня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 .

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просить визнати постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП протиправною та скасувати її, а провадження у справі закрити.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 23 травня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено відповідачу право подати у 15-денний строк з дня вручення копії ухвали відзив на позовну заяву.

У встановлений законом строк відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_7 до суду відзиву на позовну заяву не подано.

Обставини справи, що встановлені судом

Відповідно до повістки № 3216143 від 17.04.2025, ОСОБА_1 належить з`явитися для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_8 28 квітня 2025 року о 09 годині 00 хвилин.

Листом від 27 квітня 2025 року позивач повідомив начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 про зміну місця проживання на м. Бровари, у зв`язку з чим 25 квітня 2025 року останній звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 , йому видано Картку обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного офіцера запасу, направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією від 25 квітня 2025 року, повістку від 25 квітня 2025 року про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , після проходження військово-лікарської комісії.

Згідно направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією від 25 квітня 2025 року молодшого лейтенанта ОСОБА_1 направлено для огляд для визначення ступеню придатності до військової служби. Вказане направлення містить відмітку щодо проходження позивачем ВЛК 29.04.2025, яка засвідчена підписом та печаткою лікаря.

Відповідно до Довідки військово-лікарської комісії від 05.05.2025 № 96/26, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , придатний до військової служби.

Згідно військово-облікового документа № 4 від 13.05.2025, позивача ОСОБА_1 взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_5 12 травня 2025 року.

Протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № б/н від 13 травня 2025 року, громадянин ОСОБА_1 28 квітня 2025 року о 09 годин 00 хвилин не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_8 у строк, зазначений у повістці, чим порушив вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 2 ч. 1 та абз. 8 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, що кваліфіковано як правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

За змістом вищевказаного протоколу від 13 травня 2025 року, розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 16 травня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , кабінет № 14-А.

Відповідно до пояснень і зауважень до протоколу, ОСОБА_1 вказував на те, що 28.04.2025 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_8 у зв`язку з проходженням ВЛК.

Листом від 14 травня 2025 року позивач ОСОБА_1 направив начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 клопотання про закриття провадження в адміністративній справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 б/н від 16 травня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , 28 квітня 2025 року о 09 годин 00 хвилин не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_8 у строк, зазначений у повістці № 3216143 від 16 квітня 2025 року, чим порушив ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 2 ч. 1 та абз. 8 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, у зв`язку з чим на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Крім того, позивачем до позову долучені посвідчення № 27 від 06.05.2024 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, лист з місця роботи № 07-05/12/2024 від 14.05.2024 про зарахування позивача на спеціальний військовий облік, а також лист ІНФОРМАЦІЯ_3 № 07-05/24/2025 від 15.04.2025 про необхідність внесення даних про продовження бронювання ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період та тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У ст. 1 Закону України «Про оборону України» закріплено, що особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і на даний час.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

У ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа.

За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

У ст. 235 КУпАП визначено, що адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що 17.04.2025 ІНФОРМАЦІЯ_11 видано повістку на ім`я ОСОБА_1 про явку до даного ТЦК та СП 28.04.2025 для уточнення даних.

У той же час, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про отримання ОСОБА_1 вищевказаної повістки ІНФОРМАЦІЯ_3 № 3216143 від 17 квітня 2025 року.

Так, судом з`ясовано, що 25 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 отримав направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією та 29 квітня 2025 року пройшов ВЛК.

З наданих позивачем доказів в обґрунтування поважності неявки до ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено, що 27 квітня 2025 року ОСОБА_1 направив листа за місцем перебування на обліку до ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо зміни місця свого проживання з АДРЕСА_1 .

05 травня 2025 року військово-лікарською комісією видано Довідку № 96/26 від 05.05.2025 про придатність ОСОБА_1 до військової служби.

Позивача ОСОБА_1 після проходження ВЛК, а саме 12 травня 2025 року взято на облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 має відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, строк дії відстрочки на строк проведення мобілізації.

Відповідно до протоколу б/н про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 13 травня 2025 року, позивач під особистий підпис ознайомлений про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 16 травня 2025 року о 10 год. 00 хв. в кабінеті № 14-А ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, оскаржувана постанова, складена відповідачем відносно позивача у зв`язку з його неявкою 28.04.2025 за повісткою № 3216143 ІНФОРМАЦІЯ_6 від 16.04.2025 (для уточнення даних).

У той же час, матеріали справи не містять даних про отримання ОСОБА_1 вищевказаної повістки Святошинського у м. Києві РТЦК м. Києва № 3216143 від 17 квітня 2025 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку на те, що належних доказів вручення позивачеві повістки ІНФОРМАЦІЯ_8 у строк, зазначений у ній, представником відповідача до суду не надано.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Частиною четвертою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Керуючись цієї нормою та приймаючи до уваги неподання відповідачем без поважних причин відзиву на позов, незважаючи на своєчасне отримання ухвали про відкриття провадження у справі, суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву як визнання позову.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні по справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (від 9 грудня 1994 року №18390/91), вказав, що статтю 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

При цьому, надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, зокрема, відображено у постанові від 28.08.2018 по справі № 802/2236/17-а.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд наголошує на тому, що відповідно до частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження дотримання встановленого законом процесуального порядку прийняття оскаржуваної постанови, правових підстав її винесення, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 видано посвідчення №27 від 06.05.2024 «Про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час», останній добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 25 квітня 2025 року для зміни місця військового обліку у встановлений спосіб, отримав повістку про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 після проходження ВЛК, отримав направлення на ВЛК, після проходження якої поставлений на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно, ОСОБА_1 не допущено порушень вимог ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, що свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню, відповідно оскаржувана постанова від 16.05.2025 скасуванню.

Щодо судових витрат

За змістом ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладені норми чинного законодавства, беручи до уваги задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 251, 268, 280, 289 КУпАП, ст. ст. 72-79, 90, 242-246, 255, 295 КАС України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16 травня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , робоча адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН