Справа № 400/8885/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/8885/24

Категорія:112010201 Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 06.01.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України в Миколаївській області про:

- визнання протиправними дії ГУПФ України в Миколаївській області щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат у період з 01 вересня 2017 року до 31 грудня 2017 року;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат за період з 01 вересня 2017 року до 31 грудня 2017 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з 23 серпня 2015 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва у справі №487/5465/17 ГУПФ України у Миколаївській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01 січня 2016 року. На виконання рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії, частину перерахованого виплачено в квітні 2018 року, а решта суми виплачується частинами. В порушення ст. 55 Закону №2262-ХІІ, при виплаті заборгованості відповідачем не нарахована та не виплачена компенсація втрати частини доходів.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що виплата нарахованої суми пенсії здійснюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі Постанова №103). Оскільки виплата різниці пенсії здійснюється у розмірі та у строки, визначені Постановою №103, вина відповідача відсутня, а компенсація втрати частини доходів підлягає нарахуванню та виплаті у разі наявності вини (порушень) з боку органів Пенсійного фонду України.

Також відповідач зазначає, що виплата пенсії позивачу проведена в повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства, підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною їх виплатою, відсутні.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ України в Миколаївській області задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність ГУПФ України в Миколаївській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат за період з 01 вересня 2017 року до 31 грудня 2017 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат за період з 01 вересня 2017 року до 31 грудня 2017 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішення у справі подати звіт про виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі №400/8885/24.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати;

- при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що доплату різниці на виконання постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2017 року по справі №487/5465/17 виплачено позивачу з порушенням строків виплати, а саме у червні 2024 року, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів;

- у зв`язку із встановленням надбавки як непрацюючому пенсіонеру, який має на своєму утриманні непрацездатного члена сім`ї, в червні 2024 року розмір пенсії склав 19 413,18 грн, виплату якої забезпечено в червні 2024 року разом із залишком боргу, нарахованого на виконання Постанови №103 за березень червень 2021 року в розмірі 5 394,72 грн (13 48,68 грн х 4).

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є вірним, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та з 23 серпня 2015 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2017 року у справі №487/5465/17 визнано незаконною діяльність посадових осіб ГУПФ України у Миколаївській області щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу пенсії з 01 січня 2016 року та зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії з 01 січня 2016 року згідно з наданою довідкою про грошове забезпечення для перерахування пенсії.

06 березня 2018 року відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року з урахуванням виплачених сум. Різниця між отриманою пенсією та донарахованою за рішення суду пенсією склала 37 056,69 грн.

У квітні 2018 року відповідачем виплачено позивачу 4 117,41 грн доплати, а решта суми виплачується щомісяця з пенсійними виплатами. Зокрема, у листопаді та грудні 2019 року позивачу виплачено заборгованість за червень 2016 року, у січні 2020 року за липень 2016 року, у лютому 2020 року за серпень 2016 року, у березні квітні 2020 року за вересень та жовтень 2016 року.

У зв`язку з поновленням позивача у лютому 2021 році на службі, виплату пенсії було припинено.

В травні 2024 року позивач звільнився зі служби і звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії.

31 травня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити заборгованість на виконання рішення у справі №487/5465/17 та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат.

У листі-відповіді відповідач відмовив позивачу у виплаті компенсації втрати частини доходів та повідомив, що виплата заборгованості на виконання рішення у справі №487/5465/17 відбудеться у червні 2024 року.

На виконання ухвали суду від 30 вересня 2024 року відповідач надав розрахунок виплати позивачу різниці суми пенсії після поновлення йому виплати пенсії за вислугу років (травень 2024 року), відповідно до якого заборгованість позивачу була виплачена у червні 2024 року в сумі 5 394,72 грн. Цей факт підтверджується й позивачем в позовні заяві.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів відсутність своєї вини у несвоєчасній виплаті суми 5 394,72 грн на виконання рішення у справі №487/5465/17 (різниця у розмірах пенсій, зо позивач отримав за період з 01 вересня 2017 року до 31 грудня 2017 року), тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, а саме виплати позивачу 5 394,72 грн (за період з 01 вересня 2017 року до 31 грудня 2017 року) у червні 2024 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позов належить задовольнити.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст.ст. 1, 2, 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ), Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі Порядок №159).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом №2050-ІІІ.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону №2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Стаття 2 Закону №2050-ІІІ визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно ст. 3 Закону №2050-ІІІ, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно ст. 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 21 лютого 2001 року №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, положення якого фактично відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.

Так, Верховний Суд у постанові від 02 квітня 2024 року у справі №560/8194/20 у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

При цьому, норми Закону №2050-ІІІ і Порядку №159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.

Аналіз норм ст.ст. 1, 2, 4 Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості.

Крім того, Верховний Суд вважає, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні ст. 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами ст.ст. 2-4 Закону №2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом №2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

З урахуванням того, що несвоєчасне нарахування належних сум та остаточний розрахунок з позивачем відбулися у зв`язку з неправомірним нарахуванням такого розрахунку відповідачем, тобто з його вини, позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач не довів відсутність своєї вини у несвоєчасній виплаті суми 5 394,72 грн на виконання рішення у справі №487/5465/17 (різниця у розмірах пенсій, зо позивач отримав за період з 01 вересня 2017 року до 31 грудня 2017 року), тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати за вказаний період у вказаній сумі.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 01 липня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.