Справа № 480/1124/25
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2025 року Справа № 480/1124/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1124/25
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 з 06.06.1996 р. по 31.10.1996 р., з 01.11.1996 р. по 12.11.1998 р., з 15.12.1998 р. по 21.01.2002 р., з 25.01.2002 р. по 02.09.2002 р., з 02.09.2002 р. по 02.09.2003 р., з 27.09.2003 р. по 29.03.2006 р., з 23.10.2006 р. по 25.12.2013 р., що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 та призначити з 06.01.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 06.01.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Рішенням № 37 від 13.01.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішення мотивовано тим, що за наданими документами страховий стаж становить - 19 р. 0 міс. 15 днів, з них на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - 0 років 0 місяців 0 днів.

Стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 1 не врахований.

Відповідно наданих документів до страхового стажу за даними трудової книжки НОМЕР_1 не зараховані:

- періоди роботи з 01.11.1995 р. по 31.10.1996 р., з 01.11.1996 р. по 12.11.1998 р., оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

- період отримання допомоги по безробіттю з 12.04.2006р. по 19.05.2006р., оскільки за даними скан-копії трудової книжки не можливо визначити рік закінчення отримання допомоги.

До страхового стажу не зарахований період проходження військової служби з 28.05.1991р. по 23.10.1992р. згідно військового квитка НОМЕР_2 , оскільки відсутня печатка на записі про закінчення проходження військової служби.

Позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним, оскільки періоди з 06.06.1996 р., по 31.10.1996 р., з 01.11.1996 р., по 12.11.1998 р., з 15.12.1998 р., по 21.01.2002 р., з 25.01.2002 р., по 02.09.2002 р., з 02.09.2002 р., по 02.09.2003 р., з 27.09.2003 р., по 29.03.2006 р., з 23.10.2006 р., по 25.12.2013 р., відповідно трудової книжки НОМЕР_1 , визначені Списком № 1 п. 2 розділом X що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461, працівники зайняті на будівництві, реконструкції, технічному переозброєнні і капітальному ремонті гірничих виробок, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд.

Позивач вважає, що його пільговий стаж за Списком № 1, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461 становить 33 роки 7 місяців 29 днів.

Отже всі необхідні документи, які визначають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, було надано.

В трудовій книжці чітко зазначені відомості щодо професії та посади, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до ч. 2, ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.

Таким чином, трудова книжка НОМЕР_1 , безпосередньо підтверджує право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 12.02.2025 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачам копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано до їх електронних кабінетів через систему "Електронний суд", документ доставлено до їх електронних кабінетів 12.02.2025 (а.с. 55, 56).

У встановлений судом строк відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області) відзив не надав.

Відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) у відзиві на позовну заяву зазначив, що 06.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із зверненням №427 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІУ.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області з урахуванням принципу екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_1 від 06.01.2025 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та рішенням від 13.01.2025 №3 встановлено наступне.

Пенсійний вік, визначений п. 1 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІУ - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам-на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України №22-1 від 25.11.2005р. документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах є:

- довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження

наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 від 12.08.1993р.;

- документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Страховий стаж особи - 19 років 0 місяців 5 днів, з них на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - 0 років 0 місяців 0 днів.

Відповідно до п.5 Прикіневих положень Закону №1058 періоди трудової діяльності з 1 січня 1992 року до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення" за межами України в державах, які входили до складу колишнього Союзу PCP, зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно наданих документів до страхового стажу за даними трудової книжки НОМЕР_3 не зараховані:

- періоди роботи з 01.11.1995р. по 31.10.1996р., з 01.11.1996р. по 12.11.1998р., оскільки оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

- період отримання допомоги по безробіттю з 12.04.2006р. по 19.05.2006р., оскільки за даними скан-копії трудової книжки не можливо визначити рік закінчення отримання допомоги.

До страхового стажу не зарахований період проходження військової служби з 28.05.1991р. по 23.10.1992р. згідно військового квитка НОМЕР_2 , оскільки відсутня печатка на записі про закінчення проходження військової служби.

За наданими документами право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV відсутнє, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж. Заявником не надано документів, підтверджуючий пільговий стаж роботи.

Враховуючи зазначене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 101-106).

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 06.01.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві і заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 86).

Рішенням № 37 від 13.01.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У рішенні також зазначено, що вік заявника - 51 рік 11 місяців 19 днів.

Страховий стаж особи - 19 років 0 місяців 5 днів, з них на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць - 0 років 0 місяців 0 днів.

Відповідно наданих документів до страхового стажу за даними трудової книжки НОМЕР_4 не зараховані:

- періоди роботи з 01.11.1995р. по 31.10.1996р., з 01.11.1996р. по 12.11.1998р., оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

- період отримання допомоги по безробіттю з 12.04.2006р. по 19.05.2006р., оскільки за даними скан-копії трудової книжки не можливо визначити рік закінчення отримання допомоги.

До страхового стажу не зарахований період проходження військової служби з 28.05.1991р. по 23.10.1992р. згідно військового квитка НОМЕР_2 , оскільки відсутня печатка на записі про закінчення проходження військової служби.

Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно п.1 та 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Статтею 62 Закону № Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до пунктів 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_5 від 01.11.1995 року судом встановлено, що ОСОБА_1 в період:

-з 06.06.1996 по 31.10.1996 працював на посаді гірник підземник 2 розряду АТВТ «ТО-21 Бамтоннельстрой» (а.с.30);

- 01.11.1996 по 12.11.1998 працював на посаді гірник підземник 2 розряду ЗАТ «Бамтоннельстрой №21» (а.с.31).

Відповідачем в обґрунтування відмови у зарахуванні спірного періоду зазначено, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Суд не приймає до уваги зазначені доводи, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Частиною четвертою статті 1 Закону № 1788-XII передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеною між Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Вірменії, Республіки Казахстан, Республіки Киргизстан, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Республіки Узбекистан та України, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно з приписами статті 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Частиною 2 статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Зі змісту спірного рішення вбачається, що автентичність записів трудової книжки відповідачем не оспорюється. Єдиною підставою для відмови у зарахування періодів з 06.06.1996 р. по 31.10.1996 р., з 01.11.1996 р. по 12.11.1998 рік до страхового стажу позивача стала та обставина, що російська федерація припинила свою участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

В силу пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, укладеною між Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Вірменії, Республіки Казахстан, Республіки Киргизстан, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Республіки Узбекистан та України, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі однієї з договірних сторін в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не є підставою для відмови в зарахуванні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до припинення участі як російської федерації так і України.

До того ж позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії не ставиться у залежність від припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

Відтак, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи зараховуються до трудового стажу громадян держав - учасників.

Разом з тим, досліджуючи зміст оскаржуваного рішення від 13.01.2025 № 37, суд зазначає, що відповідачем не надано правової оцінки права позивача на зарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу за Списком №1, обмежившись виключно відмовою у зарахуванні до страхового стажу, а тому суд приходить висновку, що відповідачем не в повному обсязі досліджено питання щодо наявності у ОСОБА_1 права на віднесення спірного періоду до пільгового стажу за Списком №1.

Таким чином, ГУ ПФУ в Сумській області зобов`язаний дослідити дані щодо періодів роботи позивача в період дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, що відображені у трудовій книжці позивача, а також зобов`язаний здійснити належний підрахунок трудового стажу позивача та надати оцінку всім наявним записам у трудовій книжці позивача, в т. ч. і періоду з 06.06.1996 р. по 31.10.1996 р., з 01.11.1996 р. по 12.11.1998 р.

Щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_4 з 15.12.1998 р. по 21.01.2002 р., з 25.01.2002 р. по 02.09.2002 р., з 02.09.2002 р. по 02.09.2003 р., з 27.09.2003 р. по 29.03.2006 р., з 23.10.2006 р. по 25.12.2013 р., що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, суд зазначає наступне.

Так, ухвалою суду від 06.06.2025 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області надати розрахунок зарахованих періодів роботи позивача до пільгового стажу та страхового стажу, а також надати пояснення щодо підстав не зарахування періодів роботи позивача, відповідно до рішення № 37 від 13.01.2025.

На виконання ухвали суду від 06.06.2025 ГУ ПФУ в Сумській області надано розрахунок зарахованих періодів роботи позивача (а.с.126-127).

Згідно змісту наведеного розрахунку судом встановлено, що ГУ ПФУ в Сумській області не зараховано позивачу до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 06.06.1996 р. по 31.10.1996 р., з 01.11.1996 р. по 12.11.1998 р., з 15.12.1998 р. по 21.01.2002 р., з 25.01.2002 р. по 02.09.2002 р., з 02.09.2002 р. по 02.09.2003 р., з 27.09.2003 р. по 29.03.2006 р., з 23.10.2006 р. по 25.12.2013 р.

Разом з тим, жодних письмових пояснень щодо підстав відмови у зарахуванні до пільгового стажу зазначених періодів роботи ГУ ПФУ в Сумській області надано не було.

Так, зі змісту трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_5 від 01.11.1995 року судом встановлено, що позивач в період:

- з 15.12.1998 по 21.01.2002 працював на посаді гірника 3 розряду підземника, прохідника 4 розряду на підземних роботах Будівельно-монтажного управління №3 Київметробуд (а.с.31)

- з 25.01.2002 року по 02.09.2002 працював на посаді прохідника 4 розряду на підземних роботах ТОВ «Управління по будівництву тонелів і підземних споруд спеціального призначення».

- з 02.09.2002 року по 02.09.2003 року працював на посаді прохідника 4 розряду на підземних роботах ТОВ «Київпідзембуд».

-з 27.09.2003 по 29.03.2006 року працював на посаді прохідника на підземних роботах ЗАТ «Інтербудтонель».

-з 23.10.2006 року по 25.12.2013 року працював на посаді прохідника 4 розряду на підземних роботах ТОВ «Управління по будівництву тонелів і підземних споруд спеціального призначення.

Такі записи в трудовій книжці містять посилання на відповідні документи, на основі яких вони вчинені (накази), засвідчені чітким відтиском печатки вказаного підприємства та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Так, аналізуючи оскаржуване рішення, суд звертає увагу, що відповідачем жодним чином не обґрунтовано підстави відмови у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу роботи.

Також, на виконання ухвали суду від 06.06.2025 ГУ ПФУ в Сумській області надано виключно розрахунок страхового та пільгового стажу.

Разом з тим, жодних пояснень із обґрунтуванням відмови у зарахуванні спірних періодів до пільгового стажу відповідачем надано не було.

Отже, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах пенсійний орган не обґрунтував правомірність прийнятого рішення.

Статтями 80-85 Закону України Про пенсійне забезпечення у процедурі забезпечення громадян пенсіями прямо передбачені такі механізми як призначення пенсії та виплата пенсії. Ці ж самі механізми згадані законодавцем і у приписах ст.ст.44-47 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково деталізована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі за текстом - Порядок №22-1).

Згідно з п.4.3 розділу IV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, суд доходить до висновку, що правова категорія призначення пенсії використовується законодавцем у розумінні прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України письмового рішення (як індивідуального акту) з приводу визнання за особою суб`єктивного права на одержання грошових платежів у галузі соціального страхування із визначенням розміру регулярного платежу у межах календарного місяця. А тому виданий ПФУ індивідуальний акт з приводу призначення пенсії одночасно охоплює як владне управлінське волевиявлення стосовно правової підстави пенсії, так і владне управське волевиявлення стосовно грошового виміру пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

У даному випадку, як зазначено вище, ГУ ПФУ в Сумській області заяву позивача про призначення пенсії за віком належним чином не було розглянуто, оскільки жодних мотивів щодо зарахування спірних періодів до пільгового стажу за Списком №1 не було наведено.

Відповідно до п. 5 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня отримання їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та відповідно до ст. 9 КАС України обрати належний спосіб захисту порушеного права та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 37 від 13.01.2025 року, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 06.01.2025 про призначення пенсії за віком та здійснити належний підрахунок страхового стажу позивача згідно даних трудової книжки НОМЕР_5 від 01.11.1995 , в т.ч. періоди роботи під час дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та прийняти рішення за результатом розгляду заяви з урахуванням рішення суду.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду (а.с. 15).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 37 від 13.01.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) від 06.01.2025 про призначення пенсії за віком та здійснити належний підрахунок страхового стажу згідно даних трудової книжки НОМЕР_5 від 01.11.1995 , в т.ч. періоди роботи під час дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та прийняти рішення за результатом розгляду заяви з урахуванням рішення суду.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна,1, ) судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук