Справа № 620/7413/24
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року Чернігів Справа № 620/7413/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (далі СТОВ «Батьківщина») звернулось до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області та просить визнати протиправною та скасувати постанову №074178 від 01.05.2024 Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 51 000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час проведення рейдової перевірки інспектором не дотримано вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877, а саме: не проінформовано товариство про його права та обов`язки; не вручено направлення на перевірку; не ознайомлено з підставою проведення рейдової перевірки; не зроблено запис в журналі перевірок; не проведено позаплановий захід в присутності керівника чи іншої уповноваженої особи. Крім того, рейдова перевірка проведена поза межами затвердженого графіку працівниками Укртрансбезпеки без форменого одягу, без пред`явлення службового посвідчення та направлення на перевірку, сигнального диску (жезла) та індивідуальної печатки.

Також вказує, що відповідач склав довідку про здійснення габаритно-вагового контролю №00054406 від 01.04.2024, яка не може бути належним та допустимим доказом по справі, так як не містить належного фіксування результатів вагового контролю (навантаження на осі взагалі відсутні), відсутній час здійснення зважування та підпис оператора вагового комплексу. Тобто, фактичне зважування транспортного засобу у визначеному законодавством порядку не було здійснено. Також вказані у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №00052041 від 01.04.2024 фактичні показники повної маси та осьових навантажень не підтверджені у встановленому законодавством порядку, оскільки відсутня довідка щодо підтвердження здійснення габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті транспортного засобу.

Позначення «документальний контроль» взагалі не передбачено Постановою КМУ №1567 від 08.11.2006, а акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №056367 від 01.04.2024 взагалі не містять інформації щодо порушених норм законодавства, а вказано на порушення, що згідно ТТН №017282 від 01.04.2024 відбулось перевезення з перевищенням вагових норм.

З огляду на процедурні порушення проведення рейдової перевірки та фактично відсутність доказів порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, про які зазначає відповідач, постанова №074178 від 01.05.2024 є протиправною та підлягає скасуванню Крім того, вказане порушення є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 позовну заяву СТОВ "Батьківщина " до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови через невідповідність вимогам процесуального законодавства залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 18.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити, зазначивши, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997, та статтею 48 Закону № 2344-III. Транспортний засіб позивача є двовісним автомобілем (тягач) з трьохвісним напівпричепом. Згідно пункту 22.5. Правил дорожнього руху максимальне значення допустимої повної ваги транспортного засобу з вантажем для доріг місцевого значення - 24 тони.

Твердження позивача про непроведення точного габаритно-вагового контролю шляхом зважування транспортних засобів з вантажем з боку працівників Укртрансбезпеки не може стати підставою для звільнення позивача від відповідальності, так як законом чітко визначена процедура здійснення саме документального габаритно-вагового контролю - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу (підпункт 5-1 пункту 2 Порядку №879). Враховуючи положення чинного законодавства та зазначені в акті перевірки порушення, відповідно до абзацу 17 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» на позивача винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу від 01.05.2024 №074178 на суму 51 000 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

01.04.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області, затвердженого 29.03.2024 № 25888/43/27-24 у період з 01.04.2024 до 07.04.2024 та відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) № НР 001245 від 29.03.2024 проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту транспортного засобу марки DAF, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки WIELTON, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить СТОВ «Батьківщина» (а.с. 52, 53, 56).

Під час перевірки водієм державним інспекторам надані посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом WIELTON, державний номерний знак НОМЕР_2 , товарно-транспортну накладну №017282 від 01.04.2024. Місце перевірки: вул. Київська, 435, м.Прилуки, Чернігівська область (а.с. 56 зворот, 57).

За результатами перевірки складено акт від 01.04.2024 № 0052041 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, довідку від 01.04.2024 № 0054406 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.04.2024 №056367, у якому зафіксовано, що при перевезенні вантажу згідно товарно-транспортної накладної №017282 від 01.04.2024 (кукурудза) на момент проведення перевірки виявлено порушення вагових норм (документальний контроль) загальної маси на 132,5 % (відсотків) при допустимій вазі 24,0 т (дорога місцевого значення) перевозилось 55,8 т, чим порушено вимоги п. 22.5 ПДР України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001. У графі «Пояснення водія про причини порушень» зазначено «Не згоден». Будь-яких зауважень, заперечень водій в акті не зазначив (а.с. 54, 55).

Відповідно до розпорядження голови Чернігівської обласної військової адміністрації від 22.12.2023 № 865 автомобільна дорога м. Прилуки, де проводився документальний габаритно-ваговий контроль, є районною автомобільною дорогою загального користування місцевого значення, тому згідно пункту 22.5 ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх вагові параметри не перевищують 24,0 т (а.с. 60-66).

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб позивача є двовісним автомобілем (тягач) з трьохвісним напівпричепом.

08.04.2024 Відділ державного нагляду (контролю) у Чернігівській області сформував повідомлення №29840/43/24-24 позивачу про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, призначений на 01.05.2024 з 10год. 00хв. до 11год. 00хв. (а.с.58).

Вказане повідомлення позивач отримав 16.04.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 58 зворот).

01.05.2024 до приміщення територіального органу Укртрансбезпеки представник СТОВ «Батьківщина» не з`явився, письмових пояснень, заперечень не надав.

За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Чернігівській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.052024 №074178, якою на СТОВ «Батьківщина» накладено штраф в сумі 51000,00 грн за порушення абзацу 17 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу) (а.с. 13, 59 зворот).

Вважаючи вищевказану постанову протиправною, СТОВ «Батьківщина» звернулось до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закону України від 05.04.2001 №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі Закон №2344, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин )

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2344-ІІІ:

- великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження;

- великогабаритний транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з габаритних параметрів якого перевищує встановлені на території України допустимі параметри;

- габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

- рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт;

- товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, аналіз положень статті 48 Закону №2344-ІІІ дає підстави вважати, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до частини 7 статті 6 Закону №2344 центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Згідно із пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до підпунктів 2, 19 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань - здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; - здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно із пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Нормами статті 6 Закону №2344 установлено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567(далі - Порядок №1567) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно з пунктами 12, 13 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 14 Порядку №1567).

Згідно із пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Агентства відновлення, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе:

використання спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансбезпека";

використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою;

здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів;

використання засобів фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;

використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення;

здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути (пункт 16 Порядку №1567).

У пунктах 20, 21, 25 Порядку №1567 передбачено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить про відсутність обов`язку у відповідача вручати позивачу направлення на перевірку, ознайомлювати його з підставою проведення рейдової перевірки, робити запис в журналі перевірок, проводити рейдову перевірку у присутності керівника.

Пунктом 20 Порядку №1567 передбачено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно із пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Статтею 2 Закону № 2344-III передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-ІV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198 затверджені Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до пункту 16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Згідно пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли хоча б один з їх параметрів не перевищує гранично допустимі максимальні значення, зокрема максимальні значення фактичної маси для різних типів транспортних засобів для їх руху автомобільними дорогами, в тому числі для двовісних автомобілів (тягачів) з трьохвісним напівпричепом передбачено максимальне значення фактичної маси для доріг державного значення 40 т та максимальне значення фактичної маси для доріг місцевого значення 24 т.

За визначенням термінів, наведених в пункті 1.10 ПДР:

- габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю;

- фактична маса - маса спорядженого транспортного засобу, яка визначена його технічною характеристикою, з водієм та вантажем.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 затверджений Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок № 879).

Відповідно до підпунктів 5-1 та 11 пункту 2 Порядку № 879:

- документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;

- точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).

З аналізу викладених норм вбачається, що габаритно-ваговий контроль може проводитися лише шляхом документального контролю без визначення параметрів на стаціонарному чи пересувному пункті. При цьому, орган контролю здійснює його шляхом додавання маси транспортного засобу та вантажу.

За встановленими обставинами, водій транспортного засобу марки DAF, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки WIELTON, д.н.з. НОМЕР_2 здійснював перевезення вантажу (кукурудзи) згідно ТТН від 01.04.2024 № 017282, на час перевірки загальна маса ТЗ становить 55,8 т при допустимій 24,0 т, що перевищує на 132,5 % допустимі параметри.

Факт перевищення транспортними засобами вагових параметрів встановлений відповідачем на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб та відомостей з товарно-транспортної накладної від 01.04.2024 № 017282 (маса вантажу 35,7 т) (а.с. 56 зворот).

Отже, фактична маса транспортного засобу перевищувала допустимі вагові параметри для доріг місцевого значення.

Суд критично ставиться до посилання позивача на те, що фактична вага транспортного засобу з вантажем на момент проведення перевірки була визначена орієнтовно та при у зв`язку із поломкою автомобіля, який перевірявся, відбулось перевантаження вантажу в процесі перевезення на інший автомобіль і при зважуванні вантажу було встановлено арифметичну помилку у первинних бухгалтерських документах (товарно-транспортній накладній) замість 55 780 кг встановлено фактичну (реальну) точну вагу 35 780 кг, та, оскільки виправлена накладна та акт зважування не надавалась до перевірки або до розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с. 12).

У спірному випадку позивачем не вказувалось та відповідачу не надавалось жодного доказу помилковості даних, зазначених у товарно-транспортній накладній від 01.04.2024 №017282, яка і була надана до перевірки та вказана у відповідному акті.

Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568, перевізник - фізична або юридична особа-суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

У відповідності до пункту 11.1 зазначених Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Стаття 48 Закону № 2344-ІІІ передбачає, що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження.

В даному випадку тягар відповідальності за зазначену в товарно-транспортній накладній загальну вагу транспортного засобу лежить тільки на перевізнику, адже під час перевірки документів державними інспекторами було дотримано порядок здійснення державного нагляду та контролю.

Таким чином, твердження позивача про те, що при документальному габаритно- ваговому контролю неможливо визначити точні параметри транспортного засобу, зокрема, його вагу, є безпідставними, оскільки на виконання вимог чинного законодавства учасники господарських відносин з перевезення вантажу зобов`язані самостійно визначити вагу вантажу, додати до власної ваги транспортного засобу та зазначити достовірні дані щодо параметрів його у товарно-транспортній накладній.

Твердження позивача про непроведения точного габаритно-вагового контролю шляхом зважування транспортних засобів з вантажем з боку працівників Укртрансбезпеки суд не приймає до уваги, оскільки законом чітко визначена процедура здійснення саме документального габаритно-вагового контролю - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу (підпункт 5-1 пункту 2 Порядку № 879).

Таким чином, враховуючи підтвердження факту перевищення позивачем встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% під час перевезення подільного вантажу, суд погоджується з тим, що відповідачем правомірно винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу №074178 від 01.05.2024, а тому відсутні підстави для її скасування.

Також суд враховує, що водій під час перевірки жодних заперечень щодо процедури проведення рейдової перевірки не вказав, в акті не зазначив. Так, зокрема, в рядку «пояснення водія про причини порушень» акта проведення перевірки від 01.04.2024 №056367, зазначено лише «Не згоден», жодних заперечень не вказано.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Як встановлено у частині 4 статті 217 Господарського кодексу України господарські санкції застосовуються у встановленому законом по рядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

До адміністративно-господарських санкцій належить й адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до статті 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Таким чином, підставою для притягнення учасника господарських відносин до господарсько-правової відповідальності є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у фахівців відповідача була наявна інформація щодо автомобільного перевізника та про те, що цим перевізником є саме позивач, який допустив порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону №2344-ІІІ.

Абзацом 17 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зважаючи на те, що під час проведеного заходу контролю було виявлено порушення позивачем вимог законодавства України про автомобільний транспорт, суд вважає, що відповідачем обґрунтовано застосовано до СТОВ «Батьківщина» штрафні санкції, у розмірі, який відповідає положенням Закону №2344.

Щодо доводів позивача про допущення перевіряючими процедурних порушень, суд зазначає таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 23.04.2020 по справі №813/1790/18 та від 22.05.2020 по справі №825/2328/16, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування тільки у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним) або допущене порушення не впливає на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Верховний Суд також наголосив, що, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 по справі №640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022 по справі №400/1510/19, від 05.07.2022 по справі №522/3740/20, від 27.09.2022 по справі №320/1510/20, від 03.10.2022 по справі №400/1510/19, від 01.11.2022 по справі №640/6452/19 та від 18.01.2023 по справі №500/26/22, від 16.03.2023 по справі №400/4409/21.

Водночас на відміну від надмірного формалізму, застосування судами підходу до вирішення спору, що ґрунтується на засадах, визначених статтею 2 КАС України, передбачає: 1) винесення судового рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), керуючись верховенством права (справедливістю); забезпечення мотивованості судового рішення шляхом оцінки: причин, які призвели до процедурних порушень; наслідків, до яких призвели ці процедурні порушення; можливості безпосередньо у судовому процесі усунути (нейтралізувати) ці процедурні порушення; добросовісності/недобросовісності суб`єкта, який допустив процедурні порушення; 3) застосування трискладового тесту вирішення публічно правового спору (передбачає, що суд, приймаючи рішення у межах суддівського розсуду (дискреції суду), перевіряє його на відповідність (несуперечність) принципам національної безпеки, суспільного інтересу, ефективності захисту порушеного права особи).

З огляду на викладене, суд наголошує, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що рейдова перевірка проводилась працівниками Укртрансбезпеки на підставі затвердженого щотижневого графіка та направлення на перевірку. В ході перевірки виявлено порушення СТОВ «Батьківщина» вимог чинного законодавства, що не було спростовано під час розгляду справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що зазначені позивачем порушення є суто формальними та не впливають на дійсність спірної постанови про накладення штрафу.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то в силу приписів ст.139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 01 липня 2025 року.

Позивач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (вул. Незалежності, 51, с.Калюжинці, Прилуцький район, Чернігівська область, 17311, ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернігівській області (вул. П`ятницька, 39/610, м. Чернігів, 14000, ).

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО