Справа № 400/7019/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/7019/24
Перша інстанція: суддя Величко А.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Єщенка О.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, ГУ ПФУ в Житомирській області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії від 12.06.2024р. №77;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.02.1990р., періоди роботи: з 16.02.1990р. по 21.01.1993р. у столовій №10 сектору «Октябрський» Асоціації підприємств продовольчих товарів, з 21.04.1993р. по 25.07.1996р. у Кімівському сільському споживчому товаристві з 25.07.1996р. по 6.04.2000р. на Березанському хлібзаводі, з 6.04.2000р. по 12.10.2001р. в Кімівській середній школі, з 26.07.2004р. по 14.02.2005р. в ПСП «Агрофірма ім. Петровського», період перебування на обліку в Березанському районному центрі зайнятості Миколаївської області та отримання допомоги по безробіттю з 14.03.2002р. по 8.12.2002р., з 11.03.2005р. по 5.03.2006р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2024р. про призначення пенсії по інвалідності з моменту першого звернення позивачки до відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 11.04.2024р. вона звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

21.06.2024р. ГУ ПФУ в Житомирській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за №77, мотивуючи його відсутністю необхідного страхового стажу.

Позивачка вважає вказану відмову протиправною та незаконною, а тому звернулася до суду із даним позовом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії від 12.06.2024р. №77.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.02.1990р., періоди роботи: з 16.02.1990р. по 21.01.1993р. у столовій №10 сектору «Октябрський» Асоціації підприємств продовольчих товарів, з 21.04.1993р. по 25.07.1996р. у Кімівському сільському споживчому товаристві з 25.07.1996р. по 6.04.2000р. на Березанському хлібзаводі, з 6.04.2000р. по 12.10.2001р. в Кімівській середній школі, з 26.07.2004р. по 14.02.2005р. в ПСП «Агрофірма ім. Петровського», період перебування на обліку в Березанському районному центрі зайнятості Миколаївської області та отримання допомоги по безробіттю з 14.03.2002р. по 8.12.2002р., з 11.03.2005р. по 5.03.2006р..

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2024р. про призначення пенсії по інвалідності.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,2грн..

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Житомирській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги, скасування рішення суду в частині та прийняття в цій частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що недотримання правил ведення трудової книжки не може мати негативні наслідки саме для особи, на яку покладений обов`язок внесення у трудову книжку належних записів, контроль за проставленням усіх підписів та печаток, в тому числі і при заведенні трудової книжки, та не може впливати на особисті права працівника.

Окрім того, суд вказав, що у позивачки відсутній обов`язком забезпечувати переклад змісту проставленої в її трудовій книжці печатки підприємства Республіки Молдова для пенсійного органу, а тим більш нести відповідальність та тягар у вигляді відмови у зарахування стажу за іноземний зміст проставленої печатки.

Крім того, суд дійшов висновку, що на захист порушеного права позивачки необхідно зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу незараховані періоди роботи позивачки та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2024 року про призначення пенсії по інвалідності.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції у повній мірі, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі та належної оцінки доказів, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує в частині та приймає в цій частині нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ за №516798 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності (а.с.10).

11.04.2024р. позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст.30 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.52-53).

Вказану заяву за принципом екстериторіальності розглядав ГУ ПФУ в Рівненській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 18.04.2024р. №77 відмовлено позивачці у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За документами доданими до страхового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 21.04.1993р. по 25.07.1996р., оскільки міститься велика розбіжність між датою прийняття та датою наказу на прийняття, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок;

- з 6.04.2000р. по 12.10.2001р., та період з 26.07.2004р. по 14.02.2005р. оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях на застраховану особу (а.с.12).

4.06.2024р. позивачка повторно звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст.32 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.44-45).

Вищевказану заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто ГУ ПФУ в Житомирській області.

12.06.2024р. рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області за №77 відмовлено позивачці у призначенні пенсії по інвалідності, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу у позивачки 14 років.

Також зазначено, що до страхового стажу не зараховано всі періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці наявне виправлення імені заявника не завірено належним чином, а саме відсутня підстава, також дана трудова книжка засвідчена печаткою на іноземній мові.

Крім того, зазначено, що згідно реєстру застрахованих осіб зараховано всі періоди трудової діяльності.

Страховий стаж особи становить 6 років 7 місяців 26 днів (а.с.64).

Не погодившись з даним рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області, позивачка звернулася до суду.

Перевіряючи правомірність та законність дій пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону №1058-VI пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Частиною 1 ст.32 Закону №1058-VI визначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп - від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Відповідно до ст.62 ЗУ від 5.11.1991р. №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1,2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993р. №637 (далі Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2020р. у справі №577/2688/17, від 31 березня 2020р. у справі №446/656/17, від 21 травня 2020р. у справі №550/927/17, від 25 лютого 2021р. у справі №683/3705/16-а.

Крім того, Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Пунктом 1.1 цієї Інструкції також передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно з п.4 Постанови КМУ від 27.04.1993р. №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Як вбачається з оскаржуваного рішення пенсійного органу, відповідачем не зараховано всі періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці наявне виправлення імені заявника не завірено належним чином, а саме відсутня підстава, також дана трудова книжка засвідчена печаткою на іноземній мові.

Як встановлено апеляційним судом, на титульній сторінці трудової книжки серії НОМЕР_2 дійсно міститься виправлення у імені позивачки « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу), не завірені належним чином.

Відповідно до п.2.13 Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Судова колегія наголошує, що обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а відтак, не повинно впливати на її особисті права.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що виявлений пенсійним органом недолік у трудовій книжці не є тим недоліком, який може мати наслідком позбавлення позивачки права на пенсійне забезпечення.

Щодо посилань пенсійного органу на те, що дана трудова книжка засвідчена печаткою на іноземній мові, колегія суддів зазначає наступне.

29.08.1995р. між Урядом України і Урядом Республіки Молдова була підписана Угода про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення. Угоду ратифіковано Законом №434/96-ВР (434/96-ВР) від 29.10.1996р..

Ця Угода поширюється на державне пенсійне забезпечення громадян, яке встановлене або буде встановлене законодавством кожної з держав (ст.2 Угоди).

При призначенні пенсії, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, обчислення трудового (страхового) стажу, накопиченого у відповідності із законодавством України і законодавством Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в дію цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, проводиться по законодавству держави, яка призначає пенсію (ст.8 Угоди).

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, які видані у встановленому порядку на території України і на території Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в силу цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, приймаються без легалізації (ст.15 Угоди).

Отже, аналіз вказаних вище правових норм в контексті обставин справи дає підстави дійти висновку про відсутність у позивачки обов`язку забезпечувати переклад змісту проставленої в її трудовій книжці печатки підприємства Республіки Молдова для пенсійного органу, а тим більш нести відповідальність та тягар у вигляді відмови у зарахування стажу за іноземний зміст проставленої печатки, про що також правильно вказав суд першої інстанції.

З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку, що рішення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії від 12.06.2024р. №77 є протиправним та підлягає скасуванню.

У доводах апеляційної скарги пенсійним органом зазначено, що до страхового стажу неможливо врахувати, зокрема періоди роботи зазначені в трудовій книжці НОМЕР_2 :

- з 16.02.1990р. по 21.01.1993р., оскільки запис засвідчено печаткою на іноземній мові;

- з 6.04.2000р. по 12.10.2001р., оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях на застраховану особу;

- з 26.07.2004р. по 14.02.2005р., оскільки відсутня інформація та сплата страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб;

- період отримання допомоги по безробіттю з 4.03.2002р. по 8.12.2002р., оскільки некоректно внесені періоди, та невідповідність дати наказу до дати призначення допомоги по безробіттю.

Надаючи оцінку вказаному, колегія суддів зазначає наступне.

По-перше, відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 у період з 16.02.1990р. по 21.01.1993р. позивачка працювала поваром у столовій №10 сектору «Октябрський» Асоціації підприємств продовольчих товарів у Молдавській ССР.

Як вже було зазначено вище, між Урядом України і Урядом Республіки Молдова була підписана Угода про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.15 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, які видані у встановленому порядку на території України і на території Республіки Молдова, в тому числі і до вступу в силу цієї Угоди, а також на території держав, які входили до складу колишнього СРСР до 1 січня 1992 року, приймаються без легалізації.

З наведеного слідує, що спірний період роботи позивачки з 16.02.1990р. по 21.01.1993р. підтверджується відповідними записами у її трудовій книжці, що є достатнім для зарахування цього періоду роботи до загального страхового стажу.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку стажу позивачки (Форма РС-право), пенсійним органом зараховано період догляду за дитиною до 3-х років: з 30.12.1988р.по 29.12.1991р., що пересікається із позовними вимогами щодо зарахування періоду трудової діяльності з 16.02.1990р. по 21.01.1993р..

З метою уникнення подвійного зарахуванню до страхового стажу одних і тих же періодів роботи, до страхового стажу підлягають зарахуванню лише ті періоди, які незараховані пенсійним органом згідно розрахунку стажу ОСОБА_1 , а саме: з 30.12.1991р. по 21.01.1993р..

Отже, в цій частині суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, зобов`язавши ГУ ПФУ зарахувати до страхового стажу період 16.02.1990р. по 21.01.1993р..

По-друге, у період з 6.04.2000р. по 12.10.2001р. позивачка працювала в Кімівській середній школі на посаді техпрацівника (записи №8-9 трудової книжки НОМЕР_2 ).

У період з 26.07.2004р. по 14.02.2005р. ОСОБА_1 працювала на посаді робочої току в ПСП «Агрофірма ім.Петровського» (запис №12-13 трудової книжки НОМЕР_2 ).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на неможливість зарахування вищевказаних періодів трудової діяльності позивачки, оскільки відсутні дані в індивідуальних відомостях на застраховану особу та інформація, сплата страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу в реєстрі застрахованих осіб.

Колегія суддів зауважує, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, а вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.

Відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу або відомості про сплату внесків не у повному обсязі не є підставою для позбавлення особи права на зарахування до стажу роботи періодів, за які відсутні такі відомості.

Оскільки позивач не може відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, це не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії вказаних періодів роботи.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.03.2020р. у справі №535/1031/16-а.

Фактично, внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по внесенні індивідуальних відомостей та сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивачка позбавлена соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи з 6.04.2000р. по 12.10.2001р. та з 26.07.2004р. по 14.02.2005р., що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

По-третє, у період з 14.03.2002р. по 8.12.2002р. позивачка отримувала виплату по безробіттю відповідно до п.1 ст.23 Закону №1058-VI (запис №10-11 трудової книжки НОМЕР_2 ).

Вищевказане підтверджується довідкою за №02-28 від 11.07.2024р., виданою Березанським відділом Миколаївської філії Миколаївського обласного центру зайнятості (а.с.21).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що спірний період з 14.03.2002р. по 8.12.2002р. підлягає зарахуванню до загального страхового стажу ОСОБА_1 ..

Водночас, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області зарахувати до страхового стажу при призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 12.02.1990р., періоди роботи: з 16.02.1990р. по 21.01.1993р. у столовій №10 сектору «Октябрський» Асоціації підприємств продовольчих товарів, з 21.04.1993р. по 25.07.1996р. у Кімівському сільському споживчому товаристві з 25.07.1996р. по 6.04.2000р. на Березанському хлібзаводі, з 6.04.2000р. по 12.10.2001р. в Кімівській середній школі, з 26.07.2004р. по 14.02.2005р. в ПСП «Агрофірма ім. Петровського», період перебування на обліку в Березанському районному центрі зайнятості Миколаївської області та отримання допомоги по безробіттю з 14.03.2002р. по 8.12.2002р., з 11.03.2005р. по 5.03.2006р. та зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2024р. про призначення пенсії по інвалідності з моменту першого звернення позивачки до відповідача, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка оскаржує рішення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії від 12.06.2024р. №77 за результатами розгляду її заяви від 4.06.2024р., а не від 11.04.2024р..

При цьому, у матеріалах справи відсутні відомості щодо оскарження рішення про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ГУ ПФУ в Рівненській області від 18.04.2024р. за №77.

Окрім того, судом першої інстанції не враховано, що спірне рішення по суті питання за принципом екстериторіальності розгляду заяви приймалось ГУ ПФУ в Житомирській області, як органом, до виключних повноважень якого належить призначення пенсії заявниці.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 4.06.2024р. про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши до страхового стажу періоди роботи з 16.02.1990р. по 21.01.1993р. у столовій № 10 сектору «Октябрський» Асоціації підприємств продовольчих товарів, з 21.04.1993р. по 25.07.1996р. у Кімівському сільському споживчому товаристві, з 25.07.1996р. по 6.04.2000р. на Березанському хлібзаводі, з 6.04.2000р. по 12.10.2001р. в Кімівській середній школі, з 26.07.2004р. по 14.02.2005р. в ПСП «Агрофірма ім. Петровського», період перебування на обліку в Березанському районному центрі зайнятості Миколаївської області та отримання допомоги по безробіттю з 14.03.2002р. по 8.12.2002р., з 11.03.2005р. по 5.03.2006р., згідно з записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 12.02.1990р..

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, належної оцінки не дав, та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині та прийняти в цій частині нову постанову про часткове задоволення позовних вимог з вищенаведених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025р. скасувати в частині:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 згідно трудової книжки серії серії НОМЕР_1 від 12.02.1990 року, періоди роботи: з 16.02.1990 по 21.01.1993 у столовій № 10 сектору «Октябрський» Асоціації підприємств продовольчих товарів, з 21.04.1993 по 25.07.1996 у Кімівському сільському споживчому товаристві з 25.07.1996 по 06.04.2000 на Березанському хлібзаводі, з 06.04.2000 по 12.10.2001 в Кімівській середній школі, з 26.07.2004 по 14.02.2005 в ПСП «Агрофірма ім. Петровського», період перебування на обліку в Березанському районному центрі зайнятості Миколаївської області та отримання допомоги по безробіттю з 14.03.2002 по 08.12.2002, з 11.03.2005 по 05.03.2006.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2024 року про призначення пенсії по інвалідності.».

Прийняти в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 4.06.2024р. про призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст.30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши до страхового стажу періоди роботи з 30.12.1991р. по 21.01.1993р. у столовій № 10 сектору «Октябрський» Асоціації підприємств продовольчих товарів, з 21.04.1993р. по 25.07.1996р. у Кімівському сільському споживчому товаристві, з 25.07.1996р. по 6.04.2000р. на Березанському хлібзаводі, з 6.04.2000р. по 12.10.2001р. в Кімівській середній школі, з 26.07.2004р. по 14.02.2005р. в ПСП «Агрофірма ім. Петровського», період перебування на обліку в Березанському районному центрі зайнятості Миколаївської області та отримання допомоги по безробіттю з 14.03.2002р. по 8.12.2002р., з 11.03.2005р. по 5.03.2006р., згідно з записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 12.02.1990р..

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

В.О. Скрипченко