Справа № 320/26547/25
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року № 320/26547/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Громадської організації "Стейтвотч"

до Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

І. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Громадська організація "Стейтвотч" з позовом до Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

- визнати протиправною і скасувати постанову державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тітовою Вікторією Олександрівною від 08.05.2025 у ВП № 77875743 про накладення штрафу у розмірі 5 100 гривень.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки Громадську організацію «Стейтвотч» зобов`язано протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту набрання рішенням у справі законної сили спростувати поширену 07 вересня 2023 року у публікації під назвою: ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою в мережі Інтернет: https://... недостовірну інформацію про ОСОБА_1 шляхом розміщення на веб-сайті Інтернет-видання The Kyiv Independent: https://kyivindependent.com/ вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування».

При цьому, на думку позивача відповідачем не враховано, що позивачем було повідомлено відповідача що ГО «Стейтвотч» не має можливості виконати рішення з поважних причин, оскільки не є власником веб-сайту Інтернет-видання The Kyiv Independent: https://kyivindependent.com.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що оскаржувана постанова є правомірною, оскільки невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк є підставою відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII для накладення на боржника штрафу (на юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання). Відповідачем надіслано до суду матеріали ВП №75310429.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі

Ухвалою суду від 17.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 30.06.2025 о 14:30 год.

30.06.2025 у судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, явку своїх представників не забезпечили.

Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч. 4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Враховуючи строки розгляду справи, передбачені ч. 4 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що неявка всіх учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними матеріалами у справі у письмовому провадженні.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

У Білоцерківському відділі державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2/761/4597/2024 виданий 17.04.2025 року Шевченківським районним судом міста Києва.

Державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тітовою В.О. 23.04.2025 року відкрито виконавче провадження ВП № 77875743 по примусовому виконанню рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 вересня 2025 року у справі №761/45/146/23 (набрало законної сили 02 квітня 2025 року) в частині «Зобов`язати Інтернет-видання The Kyiv Independent в особі головного редактора ОСОБА_2 , Громадську організацію «Стейтвотч» та ОСОБА_3 протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту набрання рішенням у даній справі законної сили спростувати поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 у публікації під назвою: «Україна запроваджує санкції проти дрібних проросійських політиків, залишаючи поза увагою найбільш відомі фігури», за адресою в мережі Інтернет, недостовірну інформацію про ОСОБА_1 шляхом розміщення на веб-сайті Інтернет-видання The Kyiv Independent: https://kyivindependent.com/ вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування».

Державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Тітовою В.О. 23.04.2025 року постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 77875743 повідомлено про необхідність добровільного виконання рішення протягом 10 робочих днів.

23.04.2025 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та направлено боржнику до виконання рекомендованим з повідомленням листом.

23.04.2025 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору згідно п.3 ст.27 Закону України Про викнавче провадження та направлено боржнику до виконання рекомендованим з повідомленням листом.

23.04.2025 року державним виконавцем надіслано виклик рекомендованим з повідомленням листом керівнику громадської організації Стейтвотч Химичук А.О. щодо явки до відділу 01.05.2025 року наданням підтверджуючих документів виконання зобов`язання.

Також державним виконавцем 23.04.2025 року повідомлено в телефонному режимі керівнику громадської організації Стейтвотч Химичук А.О. факт відкриття виконавчого провадження № 77875743 та проінформовано про те, що матеріали виконавчого провадження надійдуть Укрпоштою рекомендованим з повідомленням листом про що складено акт державного виконавця.

01.05.2025 року до відділу надійшло підтвердження рекомендованого повідомлення про отримання поштового переказу 28.04.2025 року Громадською організацією Стейтвотч матеріалів виконавчого провадження № 77875743.

06.05.2025 року з державним виконавцем в телефонному режимі зв`язався керівник громадської організації Стейтвотч ОСОБА_4 . Державним виконавцем в телефонному режимі було роз`яснено керівнику громадської організації Стейтвотч ОСОБА_4 подальші дії виконання виконавчого провадження № 77875743, а також ОСОБА_4 була проінформована про те, що державним виконацем буде здійснено виїзд 08.05.2025 року для перевірки виконання зобов`язання про що складено акт державного виконавця.

08.05.2025 року державним виконавцем здійснено виїзд за адресою вказаною в виконавчому документі - АДРЕСА_1 для перевірки виконання зобо`язання Громадською організацією Стейтвотч.

Згідно перевірки державним виконавцем встановлено, що станом на 08.05.2025 року Громадською організацією Стейтвотч вищезазначене зобов`язання не виконано, про що складено акт державного виконавця.

08.05.2025 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн за невиконання боржником зобов`язання та направлено боржнику для виконання рекоменованим з повідомленням листом.

16.05.2025 року за вх. № 15694/24.1-41 до відповідача надійшло повідомлення від Громадської організації Стейтвотч про те, що Громадська організація Стейтвотч не виконали зобов`язання Шевченківського районного суду міста Києва по тій причині, що вани не є власниками веб-сайту.

Не погоджуючись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (Далі - Закон) та Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція).

У відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюється Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами ч. 1ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Так, у відповідності до вимог даних статей Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин, виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на боржника- юридичну особу- 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

VI. Оцінка суду

Судом встановлено, що до відповідача надійшов виконавчий лист на виконання рішення суду зобов`язального характеру.

У позовній заяві позивач стверджує, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо добровільного виконання рішення суду, а тому оспорювана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначає, що Громадська організація Стейтвотч не виконала зобов`язання Шевченківського районного суду міста Києва по тій причині, що вони не є власниками веб-сайту.

Таким чином, вважає, що Громадською організацією Стейтвотч були вчинені конкретні, залежні від неї заходи, спрямовані на виконання рішення суду, а його виконання зумовлене обставинами, незалежними від Громадської організації Стейтвотч та такими, що об`єктивно унеможливлюють виконання рішення.

Однак з такими доводами позивача, суд не може погодитись, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що Державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 23.04.2025 року постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 77875743 повідомлено про необхідність добровільного виконання рішення протягом 10 робочих днів.

23.04.2025 року державним виконавцем надіслано виклик рекомендованим з повідомленням листом керівнику громадської організації Стейтвотч Химичук А.О. щодо явки до відділу 01.05.2025 року наданням підтверджуючих документів виконання зобов`язання.

Державним виконавцем 23.04.2025 року повідомлено в телефонному режимі керівнику громадської організації Стейтвотч Химичук А.О. факт відкриття виконавчого провадження № 77875743 та проінформовано про те, що матеріали виконавчого провадження надійдуть Укрпоштою рекомендованим з повідомленням листом про що складено акт державного виконавця.

01.05.2025 року до відділу надійшло підтвердження рекомендованого повідомлення про отримання поштового переказу 28.04.2025 року Громадською організацією Стейтвотч матеріалів виконавчого провадження № 77875743.

06.05.2025 року з державним виконавцем в телефонному режимі зв`язався керівник громадської організації Стейтвотч.

Державним виконавцем в телефонному режимі було роз`яснено керівнику громадської організації Стейтвотч подальші дії виконання виконавчого провадження № 77875743, а також ОСОБА_4 була проінформована про те, що державним виконавцем буде здійснено виїзд 08.05.2025 року для перевірки виконання зобов`язання про що складено акт державного виконавця.

08.05.2025 року державним виконавцем здійснено виїзд за адресою вказаною в виконавчому документі - АДРЕСА_1 для перевірки виконання зобо`язання Громадською організацією Стейтвотч. Згідно перевірки державним виконавцем встановлено, що станом на 08.05.2025 року Громадською організацією Стейтвотч вищезазначене зобов`язання не виконано, про що складено акт державного виконавця.

08.05.2025 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн за невиконання боржником зобов`язання та направлено боржнику для виконання рекомендованим з повідомленням листом.

Обґрунтовуючи протиправність винесення відповідачем постанови про накладення штрафу позивач вказує на те, що ним було рішення суду неможливо виконати через поважні причини, про що було повідомлено державного виконавця.

Щодо таких посилань позивача суд зазначає, що передумовою для накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем за наслідками перевірки, що проводиться наступного дня після спливу десятиденного терміну з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, факту невиконання такого рішення.

Так, приписами частини першої статті 129-1 Конституції України встановлено обов`язковість виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Варто також зауважити, що у справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа «Сук проти України»).

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що Громадська організація Стейтвотч не виконала зобов`язання Шевченківського районного суду міста Києва по тій причині, що не є власником веб-сайту, з огляду на таке.

Судом встановлено що державним виконавцем Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 23.04.2025 року постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 77875743 повідомлено про необхідність добровільного виконання рішення протягом 10 робочих днів.

Державним виконавцем 23.04.2025 року повідомлено в телефонному режимі керівнику громадської організації Стейтвотч про факт відкриття виконавчого провадження № 77875743.

28.04.2025 року Громадською організацією Стейтвотч отримано матеріала виконавчого провадження № 77875743.

Отже позивачу було відомо про відкриття виконавчого провадження у день його відкриття. Крім того 28.04.2025 позивачем отримано матеріали виконавчого провадження № 77875743.

При цьому, дії щодо виконання рішення суду позивачем почали виконуватися вже по завершенню 10 робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, звернення до головного редактора Інтернет-видання The Kyiv Independent в особі Руденко О.Я., листом лише 06.05.2025 року, а також направлення зазначеному адресату листа Укрпоштою (відправлення 496), який вручений 13.05.2025 року не може вважатись поважною причиною невиконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлюються гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Матеріали справи не містять будь яких доказів, що можуть служити підтвердженням як такі, що вчинялись позивачем для фактичного виконання рішення суду.

Інших доказів та обґрунтувань на підтвердження виконання рішення суду та факт поважності причин його невиконання, позивачем наведено не було.

Відтак, суд доходить висновку, що відповідач правомірно, за наявності підстав, передбачених статтею Законом України "Про виконавче провадження", прийняв спірну постанову про накладення штрафу.

Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги є необґрунтованими.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та аргументів, наведених учасниками справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

VIІI. Розподіл судових витрат

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Леонтович А.М.