Справа № 163/1255/25
Суддя: Павлусь О. С.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/1255/25
Провадження № 2-а/163/27/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рущак В.М. просить скасувати постанову поліцейської 5 роти 1 батальйону відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Гречиної Н.П. серії ЕНА № 4855651 від 31 травня 2025 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Заявлені вимоги представник обґрунтував тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 31 травня 2025 року о 07:35 годині він керував транспортним засобом «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п.2.3 «в» Правил дорожнього руху. Позивач заперечує вчинення цього правопорушення, тому вважає постанову незаконною. Під час зупинки поліцейськими позивач був пристебнутим ременем пасивної безпеки, їх відстебнув лише після того як зупинився і до нього підійшли поліцейські. На прохання позивача доказів вчинення правопорушення поліцейські не надали та без законних на те підстав притягнули позивача до відповідальності.

На позовну заяву представник відповідача подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог за їх безпідставністю. Зазначив, що вчинення позивачем правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП зафіксоване за допомогою технічного засобу відеореєстратора. Із відеозапису чітко та однозначно можливо встановити час і місце вчинення розглядуваного правопорушення.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача електронною поштою надіслав заяву про підтримання позову і розгляд справи за його та позивача відсутності.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу за його відсутності за наявними матеріалами.

З огляду на викладене суд розглянув справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України, оскільки не вбачає перешкод для такого розгляду.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

31 травня 2025 року поліцейською 5 роти 1 батальйону відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Гречиною Н.П. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4855651, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до змісту цієї постанови ОСОБА_1 31 травня 2025 року о 07:50:49 годині по автодорозі Київ-Ковель-Ягодин керував автомобілем «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, чи порушив п.2.3 «в» Правил дорожнього руху.

Частина 5 статті 121 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами і передбачає стягнення у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.3. в) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Позивач категорично заперечує вчинення ним правопорушення, посилаючись на те, що під час керування автомобілем він був пристебнутим пасивним ременем безпеки.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Перелік доказів, якими доводиться вина особи у справах про адміністративні правопорушення, визначений ч.1 ст.251 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що до неї додається відеозапис.

До відзиву на позовну заяву представник відповідача додав диск, на якому міститься три відеофайли.

Переглядом цих відеофайлів встановлено, що на них не зафіксовано факту вчинення позивачем передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП правопорушення.

На першому відеофайлі зафіксовано керування позивачем транспортним засобом автомобілем «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , однак того, чи був він пристебнутий ременем безпеки чи ні встановити неможливо.

На інших двох відеофайлах перебіг подій розпочинається із того, як позивач виходить із автомобіля та до нього слідує поліцейський. Чи був пристебнутий позивач ременем безпеки чи ні відеофайли таких фактів не містять.

Тобто на цих трьох відеофайлах не задокументовано фактів, про які йдеться в оскаржуваній постанові.

Відеозаписом задокументовано складання щодо позивача протоколів про адміністративні правопорушення за ознаками ч.1 ст.130 та ч.5 ст.122 КУпАП, проти чого позивач не заперечував, разом з тим постійно та послідовно заперечував твердження поліцейської щодо керування ним автомобілем без пристебнутого ременя безпеки.

Поліцейська на такі доводи позивача лише вказала, що факт цього правопорушення зафіксований на відеозаписі, проте із переглянутого судом відеозапису такі твердження поліцейської свого належного підтвердження не знайшли.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 по справі №338/1/17, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Отже, саме по собі візуальне спостереження поліцейського не є доказом в розумінні ст.251 КУпАП.

У спірних правовідносинах водій не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення, навпаки, саме на уповноважену особу суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок збирати докази і доводити винуватість особи у вчиненні правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, який закріплений у ст. 62 Конституції України та діє в адміністративному праві, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на вище викладене у суду відсутні підстави стверджувати, що позивач 31 травня 2025 року о 07:35 годині, керуючи автомобілем «Toyota Camry», номерний знак НОМЕР_1 , не був пристебнутим ременем безпеки.

У частині 1 статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч вищевказаним вимогам законодавства відповідач не довів правомірності винесення оскаржуваної постанови, тим самим не спростував доводів позивача.

У зв`язку із цим суд дійшов висновку, що постанова щодо позивача винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем вимог п.2.3. в) Правил дорожнього руху і тим самим вчинення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП адміністративного правопорушення.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вищенаведене дає підстави для скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі, а отже задоволення позову в повному обсязі.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

До стягнення з відповідача представник позивачем також заявив витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 гривень.

Надання позивачеві правничої допомоги підтверджується: укладеним між позивачем та адвокатом Рущаком В.В. договору №70/25 про надання правничої допомоги від 03 червня 2025 року, додатком № 1 до цього договору, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 498 від 24.02.2011, ордером на надання правничої (правової) допомоги від 03 червня 2025 року серії АС №1142105, актом приймання-передачі наданих послуг від 09.06.2025, квитанцією до прибуткового касового ордера № 70/25 від 09.06.2025 на суму 5000,00 грн.

У акті приймання-передачі наданих послуг зазначений детальний опис наданих адвокатом послуг, а саме:

- усна консультація 1 год 500 грн;

- вивчення документів та судової практики 2 год 1000 грн;

- підготовка адвокатського запиту 1 год 500 грн;

- складання позовної заяви 2 год 2000 грн;

- представлення інтересів в суді першої інстанції 1 год 1000 грн.

Загальна вартість цих послуг становить 5000,00 грн.

Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.134 КАС України.

Разом з цим, під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим.

Верховний Суд у постанові від 02 травня 2025 року по справі № 460/16521/23 зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постано-ви Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Очевидним є те, що дана справа є незначної складності, типовою справою про оскарження постанов про адміністративні правопорушення, яка не потребує вивчення додаткового обсягу матеріалу правничого характеру.

Також суд вважає, що зазначений в детальному описі робіт обсяг затраченого часу не відповідає реаліям необхідності витрати такого часу, оскільки обсяг матеріалу для вивчення є незначним, вчинений адвокатський запит про витребування копії матеріалів справи є лаконічним і за своїм обсягом та змістом явно не потребував затрати 1 години; підготовка позовної заяви, на думку суду, зважаючи на обставини справи, не вимагала затрати адвокатом 2 годин.

Тому, з врахування складності справи, витраченим адвокатом реальним часом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, суд вважає співмірною компенсацію вартості виконаної роботи в розмірі 2000 гривень, що підлягає стягненню із суб`єкта владних повноважень в користь позивача.

Суд також ураховує, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.

Отже, вимога в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України,

у х в а л и в :

Позов по суті спору задовольнити повністю.

Постанову поліцейської 5 роти 1 батальйону відділу організації несення служби в м.Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області Гречиної Наталії Павлівни від 31 травня 2025 року серії ЕНА № 4855651 про накладення на ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП стягнення у вигляді 510 гривень штрафу скасувати та провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення через Любомльський районний суд.

Інформація про сторін:

позивач ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції; місце знаходження - вулиця Залізнична, 15, місто Луцьк; .

Головуючий: суддя О.С.Павлусь