Справа № 640/21057/21
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року Справа№640/21057/21

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Київської міської ради (01044, місто Київ, вул. Хрещатик, будинок 36, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ,) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Київської міської ради (далі відповідач, КМР), де просить суд:

визнати незаконним та скасувати рішення КМР від 22.04.2021 № 686/727 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства у Деснянському районі м. Києва»;

зобов`язати КМР повторно розглянути на пленарному засіданні заяву про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої у межах Деснянського району м. Києва та надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовним розміром 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована поряд із земельною ділянкою з кадастровим номером: :62:202:0165;

визнати незаконним та скасувати рішення КМР від 22.04.2021 № 701/742 «Про відмову гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для будівництва індивідуального гаража на АДРЕСА_2 ;

зобов`язати КМР повторно розглянути на пленарному засіданні заяву про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої у межах АДРЕСА_2 та надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовним розміром 0,01 га для будівництва індивідуального гаража, що розташована поряд із земельною ділянкою із кадастровим номером: :62:096:0043.

В обґрунтування позовних вимог зазначено таке.

Позивач направив на ім`я голови КМР Кличка В. В. дві заяви про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та для будівництва гаража.

До вказаних заяв позивач надав необхідний перелік документів.

Однак за результатами розгляду вказаних заяв позивачу було відмовлено у їх задоволенні, оскільки щодо земельної ділянки орієнтовною площею 2 га, земельна ділянка належить до території земельних насаджень загального користування (витяг з містобудівного кадастру від 27.11.2020 № 11973/0/12/12-03-20), а щодо земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га, то відповідач зазначив про відсутність затвердженого плану зонування або детального плану території відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та те, що заявлена ініціатива не відповідає містобудівній документації за функціональним призначенням, а саме: земельна ділянка належить до території вулиць і доріг (витяг з містобудівного кадастру від 27.11.2020 №12011/0/12/12-03-20)

Позивач, вважаючи такі висновки відповідача протиправними, з огляду на положення ст. 118 Земельного кодексу України, звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2021 відкрито провадження у справі для її розгляду у порядку спрощеного письмового провадження.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу №640/21057/21 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2025 зазначену справу було передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2025 справу №640/21057/22 прийнято до провадження, визначено проводити її розгляд одноособово суддею Буряк І.В. у порядку спрощеного позовного провадження у строк, встановлений статтею 258 КАС України.

Зобов`язано учасників справи протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання цієї ухвали надати суду письмові пояснення та/або заяву у разі зміни фактичних обставин у цій справі, вибуття, необхідності залучення або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, а також у разі врегулювання спору.

Повідомлено учасників справи, що документи, заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення та ін. можуть бути подані до суду шляхом направлення їх: через підсистему Електронний суд.

Наявний у матеріалах справи відзив, свідчить про незгоду КМР із доводами позивача та містить прохання у позові відмовити, з огляду на таке.

КМР делегувала повноваження щодо розгляду заяв про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою земельних ділянок та виготовлення проєктів рішень Департаменту земельних ресурсів, який на момент подання клопотання був структурним підрозділом виконавчого органу КМР.

За результатами розгляду відповідних заяв позивача було установлено, що заявлена ініціатива не відповідає містобудівній документації за функціональним призначенням, а саме: щодо першої земельної ділянки, то така належить до території зелених насаджень загального користування, а щодо другої то, ураховуючи відсутність затвердженого плану зонування або детального плану території та те, що заявлена ініціатива не відповідає містобудівній документації за функціональним призначенням, земельна ділянка належить до території вулиць і доріг.

Звертає увагу суду, що оспорювані рішення не впливають на право позивача самостійно виготовити проєкт землеустрою та те, що суд не може підміняти державний орган у реалізації його виключної компетенції, оскільки такі дії виходять за межі повноважень суду.

У період з 16.06.2025 по 30.06.2025 суддя не здійснювала правосуддя у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці, тому справа вирішується 01.07.2025.

Судом установлено такі фактичні обставини у справі.

ОСОБА_1 , громадянин України (копія паспорта громадянина України наявна у матеріалах справи), РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, про що свідчить відповідне посвідчення серія НОМЕР_2 .

20 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Київського міського голови із заявою реєстраційний номер 480017074 (зареєстрована 25.11.2020, далі заява-1) за змістом якої просив надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га землі для ведення особистого сільського господарства, розташованої у Деснянському районі м. Києва згідно схеми розміщення земельної ділянки.

У додатках рахуються: схема розміщення земельної ділянки, копія паспорта, ідентифікаційного коду, копія посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, копія листа Деснянської РДА.

Окрім того, ОСОБА_1 звернувся до Київського міського голови із заявою реєстраційний номер 785305011 (зареєстрована 25.11.2020, далі заява-2) за змістом якої просив, як особа з інвалідністю внаслідок війни 1 групи, яка має право на першочергове відведення земельної ділянки, надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га землі житлової та громадської забудови для будівництва індивідуальних гаражів, розташованої у АДРЕСА_2 чи поруч (за місцем проживання)

У додатках рахуються: схема розміщення земельної ділянки, копія паспорта, ідентифікаційного коду, копія посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, копія листа Деснянської РДА.

Рішенням КМР від 22.04.2021 № 686/727 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства у Деснянському районі міста Києва, оскільки заявлена ініціатива не відповідає містобудівній документації за функціональним призначенням, а саме: земельна ділянка належить до території зелених насаджень загального користування (витяг із містобудівного кадастру від 27.11.2020 № 11973/0/12/12-03-20).

Рішенням КМР від 22.04.2021 № 701/742 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення будівництва індивідуального гаража на вул. Градинській у Деснянському районі м. Києва, враховуючи відсутність затвердженого плану зонування або детального плану території відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної документації, та те, що заявлена ініціатива не відповідає містобудівній документації за функціональним призначенням, а саме: земельна ділянка належить до території вулиць і доріг (витяг з містобудівного кадастру від 30.11.2020 № 12011/0/12/12-03-20).

На виконання вимог ухвали суду від 29.05.2025 про витребування доказів у відповідача, останнім надано витяг із містобудівного кадастру від 27.11.2020 №11973/0/12/12-03-20 та витяг із містобудівного кадастру від 30.11.2020 № 12011/0/12/12-03-20.

За встановлених фактичних обставин справи, правова позиція суду обґрунтована таким.

Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК України, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин)

Стаття 9. Повноваження Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин

До повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин належить:

а) розпорядження землями територіальної громади міста;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Стаття 19. Категорії земель

1. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

2. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

3. Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Стаття 20. Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок

3. Категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту.

Стаття 38. Визначення земель житлової та громадської забудови

До земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Стаття 39. Використання земель житлової та громадської забудови

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

4. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать:

а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо);

Стаття 83. Право власності на землю територіальних громад

1. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю.

4. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать:

а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо);

Стаття 116. Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності

1. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

2. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Стаття 118. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами

6. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

7. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон № 3038, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин)

Стаття 16. Планування територій на місцевому рівні

1. Планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Стаття 17. Генеральний план населеного пункту

1. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Стаття 18. План зонування території

1. План зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

2. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

3. Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог: 1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території; 2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності; 3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій; 4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон; 5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови; 6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями; 7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів; 8) відображення обмежень (у тому числі меж) використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України.

Стаття 19. Детальний план території

1. Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

4. Детальний план території визначає: 1) принципи планувально-просторової організації забудови; 2) червоні лінії та лінії регулювання забудови; 3) функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами і правилами; 4) містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території; 5) потребу в підприємствах і закладах обслуговування населення, місце їх розташування; 6) доцільність, обсяги, послідовність реконструкції забудови; 7) черговість та обсяги інженерної підготовки території; 8) систему інженерних мереж; 9) порядок організації транспортного і пішохідного руху; 10) порядок комплексного благоустрою та озеленення, потребу у формуванні екомережі; 11) межі прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів (у разі відсутності плану зонування території).

Стаття 24. Особливості регулювання земельних відносин при здійсненні містобудівної діяльності

2. Зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій.

Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

3. У разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків: 1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи; 2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону; 3) надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 4) надання земельної ділянки для розміщення лінійних об`єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, ліній електропередачі, зв`язку); 5) буріння, влаштування та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів; 6) будівництва, експлуатації військових та інших оборонних об`єктів.

Передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у випадках, визначених цією частиною, за відсутності плану зонування або детального плану території не допускається, якщо земельна ділянка:

розташована в межах зелених зон населених пунктів, внутрішньоквартальних територій (територій міжрайонного озеленення, елементів благоустрою, спортивних майданчиків, майданчиків відпочинку та соціального обслуговування населення);

віднесена до категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, рекреаційного призначення (крім земель для дачного будівництва), лісогосподарського призначення.

Висновки суду.

У цій справі позивач оспорює рішення відповідача від 22.04.2021 № 686/727 (прийняте за заявою-1), з огляду на його невмотивованість та необґрунтованість.

Так, у цьому рішенні підставою для відмови визначено невідповідність заявленої ініціативи містобудівній документації, а саме земельна ділянка належить до території зелених насаджень загального користування, що підтверджується витягом із містобудівного кадастру від 27.11.2020 № 11973/0/12/12-03-20.

Суд зазначає, що вмотивованість та обґрунтованість є оціночними поняттями, водночас вмотивованість та обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень мають принаймні містити доступні для розуміння й підтверджені доказами аргументи.

Суд вважає, що спірне рішення таким вимогам відповідає, оскільки містить мотив відмови невідповідність заявленої ініціативи містобудівній документації, а саме земельна ділянка належить до території зелених насаджень загального користування, що підтверджується (обґрунтовується) належним доказом витягом із містобудівного кадастру від 27.11.2020 № 11973/0/12/12-03-20.

Позаяк, суд також зважає (користуючися принципом jura novit curia) на приписи пп. «а» ч. 4 ст. 39 та ч. 4 ст.83 ЗК України відповідно якого до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

З цих підстав суд у цій частині позовних вимог відмовляє.

Щодо рішення КМР від 22.042021 № 701/742 (прийняте за заявою-2), то підстави його оскарження є аналогічні вже викладеним (невмотивованість та необґрунтованість).

Водночас у цьому рішенні відповідачем зазначено, що підставою для відмови є відсутність затвердженого плану зонування або детального плану території відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 3038.

Суд з цього приводу посилається на вже викладені аргументи в частині вимог до вмотивованості та обґрунтованості та на доданок звертає увагу на таке.

Питання щодо правильного застосування ч. 3 ст. 24 Закону № 3038 вирішувалося Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23.10.2019 у справі №392/1004/17(2-а/392/96/17), де наведено висновок про те, що місце розташування земельних ділянок повинно відповідати генеральному плану населеного пункту. На його основі розробляються план зонування території. Зазначена документація розробляється відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У разі невідповідності місця розташування об`єкта (земельної ділянки) генеральному плану, не безпідставним буде стверджувати, що йдеться про невідповідність місця розташування об`єкта вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Висновки щодо застосування частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Верховний Суд викладав й у постанові від 28.09.2021 у справі № 826/15113/17, де вказано, що нормами чинного законодавства встановлена пряма заборона передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам при відсутності плану зонування або детального плану території.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №826/18649/15, від 11.06.2020 у справі № 826/15114/17, від 30.07.2020 у справі №822/1030/18 та від 28.09.2021 у справі №826/15113/17.

Ураховуючи викладене, суд позовні вимоги у цій частині позову теж відхиляє.

Таким чином, суд вважає, що у позові належить відмовити повністю.

Підстави для розподілу судового збору відсутні. (ч. 1 ст.139 КАС України)

Керуючись статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання рішень протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк та порядок, встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст рішення суду складено 01.07.2025.

Суддя І.В. Буряк