Справа № 458/577/25
Суддя: Волинець М. З.
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 м. Турка

Справа № 458/577/25

Провадження №2-а/458/20/2025

Турківський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Волинець М.З.,

за участю секретаря судового засідання Матківської Р.Р.

Сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача Миньо М.М.,

відповідачі: Відділення поліції №2 Самбірського

районного відділу поліції ГУ НП

у Львівській області,

Головне управління

Національної поліції

у Львівській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Миньо Микола Миколайович, до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Миньо М.М., подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4826653 від 27.05.2025 та закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що 27.05.2025 поліцейським ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Дем`яновським Р.В. щодо нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4826653, якою його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Вважає, що зміст вказаної постанови не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки у ній зазначений транспортний засіб, яким у зазначену в постанові час та дату він не керував, і взагалі ніколи не керував. Він користується автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, належний на праві власності ОСОБА_2 . Дійсно 27.05.2025 о 10:24 год. в м. Турка, вул. Адама Міцкевича, 1, він керував транспортним засобом, але це був транспортний засіб марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, та був пристебнутий ременем безпеки. По вул. Адама Міцкевича його транспортний засіб зупинили працівники поліції та запропонували йому пред`явити посвідчення водія. Після пред`явлення ним запитуваних документів, йому повідомили, що на нього буде складено постанову про те, що він ніби-то не був пристебнутий ременем безпеки, на що він повідомив, що він був пристебнутий засобами пасивної безпеки, однак щодо нього було складено оскаржувану постанову. Така постанова складена щодо нього безпідставно, окрім цього його притягнено до відповідальності за керування транспортним засобом марки NEXSA д.н.з. НОМЕР_2 бежевого кольору, водночас даним автомобілем він ніколи не керував та не міг керувати, так як такий автомобіль ніколи не перебував у його користуванні чи у власності.

Таким чином, вважає, що постанова складена щодо нього підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю, оскільки ним не було допущено порушення правил дорожнього руху, постанова складена безпідставно та не може вважатися законною, так як не дотримані вимоги статті 283 КУпАП.

Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2025 у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Волинець М.З. передана дана справа.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 11.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи з повідомленням сторін.

18.06.2025 ухвалою Турківського районного суду Львівської області у зв`язку із неявкою відповідачів розгляд справи відкладено на 30.06.2025 о 16:45.

30.06.2025 представник відповідача, інспектор СРПП ВП №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області подав до суду DVD+R диск відеофіксації адміністративного правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4826653 від 27.05.2025.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Миньо М.М. надав пояснення аналогічні до обставин і фактів, які наведені в позовній заяві, просив адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області позов визнав частково. Пояснив, що дійсно винесена постанова з порушенням, при її винесенні інспектор насправді помилково вказав інший транспортний засіб, проте факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується відеофіксацією такого. Просив долучити до матеріалів справи примірник оскаржуваної постанови серії ЕНА № 4826653 та DVD-R диск, на якому зафіксовано правопорушення.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що інспектором ВП № 2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Дем`яновським Р.В. 27.05.2025 було розглянуто справу та винесено постанову серії ЕНА № 4826635 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Підставою винесення оскаржуваної постанови стало те, що 27.05.2025 о 10:24:37 год. в м.Турка, вул. Адама Міцкевича, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки NEXSA д.н.з. НОМЕР_2 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнутий ременем безпеки, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень, про що уповноваженою особою винесено вказану постанову.

Вважаючи постанову поліцейського про притягнення до адміністративної відповідальності незаконною, позивач просив її скасувати та закрити провадження у справі.

З відеофіксації адміністративного правопорушення судом встановлено, що подія відбулась 27.05.2025 о 10:24:37 год. в м.Турка, вул. Адама Міцкевича, 1, за участю водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору та був зупинений працівниками поліції. Відеозапис розпочинається з моменту коли транспортний засіб марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 стоїть у нерухомому стані, а поліцейський здійснює рух у напрямку до водія транспортного засобу. Підійшовши до водія ОСОБА_1 , поліцейський повідомив його, що він керував транспортним засобом та не був пристебнутий ременем безпеки, на що водій категорично заперечував та вказував, що він відстебнув ремінь безпеки щойно коли працівник поліції підійшов до нього.

Після чого працівник поліції почав розгляд справи про адміністративне правопорушення, за наслідками якої інспектор поліції склав оскаржувану постанову серії ЕНА № 4826653, яку ОСОБА_1 відмовився отримувати.

Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін.

Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 ПДР України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.4 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Положеннями п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Із змісту спірної постанови слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з керуванням транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки.

Згідно з п. 2.3 в Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Пленум Верховного суду України у п.24 постанови від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В силу положень ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, як на обставини вчинення правопорушення покликається на складену відповідачем постанову у справі про адміністративне правопорушення та долучений під час судового розгляду відеозапис.

Разом з тим, суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

При цьому, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення, серед іншого, транспортного засобу, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак) та технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства ст. 73 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13.02.2020 № 524/9716/16-а.

Додатково суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові відповідачем технічного засобу, яким здійснено відеозапис не зазначено, як і не зазначено, що до постанови додається відеозапис недотримання позивачем ПДР України, відтак такий доказ не є належним. Також в оскаржуваній постанові зазначено транспортний засіб (марка, модель, номерний знак), яким позивач не керував, що не заперечив представник відповідача під час судового розгляду.

Із матеріалів справи вбачається, що автомобілем ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, належний на праві власності ОСОБА_2 , яким користується позивач ОСОБА_1 . Транспортний засіб марки NEX1A, д.н.з. НОМЕР_2 бежевого кольору, у власності чи користуванні у позивача не перебував і не перебуває, вказаним автомобілем позивач не керував.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17 дійшов висновку, що навіть сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Враховуючи наведене вище суд вважає, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог ПДР України, а тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, тому наявні підстави для скасування оскаржуваної постанови і закриття справу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 286 КАС України.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн. Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 74, 77, 139, 241, 246, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Миньо Микола Миколайович, до Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4826653 від 27.05.2025, винесену інспектором відділення поліції №2 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Дем`яновським Ростиславом Валерійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області, адреса місця знаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Представник позивача: адвокат Миньо Микола Миколайович, адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

Відділення поліції №2 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, адреса місця знаходження: 82500, м. Турка, вул. В.Стуса, 14, Самбірський район, Львівська область;

Головне управління Національної поліції у Львівській області: адреса місця знаходження: пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007.

Рішення суду проголошено та підписано 02.07.2025.

Суддя Марія ВОЛИНЕЦЬ