Справа № 640/32503/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2025 року Справа№640/32503/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Служби безпеки України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, виходячи з середньомісячного розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби: 31.05.2019 року, без урахування податків і зборів;

- зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплати ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, виходячи з середньомісячного розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби: 31.05.2019 року, без урахування податків і зборів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2021 у справі № 640/4063/21 дії Служби безпеки України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної щорічної відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 по 2019 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби визнано протиправними та зобов?язано Службу безпеки України нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної щорічної відпустки, як учаснику бойових дій. Грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної щорічної відпустки, як учаснику бойових дій, у розмірі 51 928,54 грн виплачено тільки 17 вересня 2021 року.

На переконання позивача, несвоєчасна виплата грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної щорічної відпустки зумовлює зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, виходячи з середньомісячного розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Проте, відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті середнього заробітку, що і зумовило звернення позивача до суду.

Відповідач позов не визнав. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначив, що ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Служби безпеки України, а тому на нього не поширюються приписи Кодексу законів про працю України. Крім того, відповідач звертає увагу, що у випадку несвоєчасної виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної щорічної відпустки відсутня вина Служби безпеки України, що виключає застосування ст. 117 Кодексу законів про працю України. Представник Служби безпеки України також звертає увагу, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2021 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати суддею одноособово у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX та Порядку №399 на підставі Акту приймання-передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва від 15.01.2025, згідно супровідного листа КОАС від 15.01.2025 №01-19474/25 до Донецького окружного адміністративного суду передано 4132 судові справи, у тому числі адміністративну справу №320/32503/21.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025 року зазначену справу було передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Христофорову А.Б.

Ухвалою від 21 квітня 2025 року суд прийняв до свого провадження адміністративну справу №640/32053/21 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії. Справу вирішив розглядати за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. Зобов`язав відповідача Службу безпеки України, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати суду належним чином оформлені довідку про заробітну плату ОСОБА_1 за останні два місяці, що передували його звільненню; довідку про усі суми які належали позивачеві ОСОБА_1 до виплати (розрахунку) при звільненні, станом на дату його звільнення 22.05.2019 року; відомості про нараховані та фактично виплачені позивачеві суми при звільненні; відомості щодо проведення розрахунків з позивачем належних йому сум при звільненні, у тому числі з урахуванням судових рішень, які набрали законної сили. Зобов`язав ОСОБА_1 , протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати суду належним чином оформлені відомості щодо фактичного розрахунку при звільненні; відомості щодо здійснення з ним розрахунків належних йому сум при звільненні, у тому числі з урахуванням судових рішень, які набрали законної сили.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому дію воєнного стану продовжено та станом на день винесення рішення суду він діє.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , у період з 17 червня 1995 року по 31 травня 2019 року проходив військову службу в органах Служб безпеки України, про що свідчить довідка від 07 травня 2020 року №12/В-146/47.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2021 у справі № 640/4063/21 визнано протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної щорічної відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Зобов`язано Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної щорічної відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме: 31.05.2019 року.

Відповідно до довідки Служби безпеки України від 25 квітня 2024 року № 21/2-1526 на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.09.2021 №640/4063/21 нарахована грошова компенсація за невикористані дні додаткової оплачуваної щорічної відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки у розмірі 52 719,33 грн., та перераховано в повному обсязі з урахуванням податків та зборів на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» 17.09.2021.

Після виконання судового рішення позивач звернувся до відповідача з заявою у який просив провести нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки виплат належних сум при звільненні з військової служби по день фактичного розрахунку, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Однак, листом від 27.10.2021 відповідач повідомив, що на військовослужбовців як на осіб, правовідносини яких з державою регулюються законодавством про військову службу, положення Кодексу законів про працю України (норми ст. 116 та ст. 117), інших актів законодавства про працю, в тому числі Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв?язку з порушенням термінів їх виплат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159, не поширюються. Крім того, здійснити виплату середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні з військової служби ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.09.2021 № 640/4063/21 визначено не було.

Вважаючи протиправною невиплату середнього заробітку за час затримки виплат належних сум при звільненні з військової служби по день фактичного розрахунку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Щодо правових підстав нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні та строків звернення до суду.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Службу безпеки України» 25.03.1992 № 2229-XII (далі Закон № 2229, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Відповідно до статті 27 Закону № 2229 Держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України. Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Статтею 30 Закону № 2229 визначено, що форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Умови та оплата праці працівників Служби безпеки України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 № 37 «Про грошове забезпечення військовослужбовців та умови оплати праці працівників Служби безпеки України» передбачено виплачувати військовослужбовцям посадові оклади, крім затверджених цією постановою, оклади за військовими званнями, надбавку за вислугу років, грошову винагороду та матеріальну допомогу, грошову компенсацію замість продовольчого пайка, речового забезпечення та здійснювати інші виплати на умовах і в розмірах, установлених для військовослужбовців Збройних Сил України.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 116 Кодексу Законів про Працю України (далі КЗпП України) (у редакції, чинній на момент звільнення позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Разом з тим, статтею 116 КЗпП (у редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022) визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП (у редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022) у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Суд зазначає, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Поряд із цим аналіз практики Верховного Суду, дає достатні правові підстави суду виснувати, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальності роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, але з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, доцільно застосовувати норми статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення військовослужбовців.

Подібну правову позицію викладено у численних постановах Верховного Суду, зокрема, у постанові від 25.04.2024 у справі № 440/8467/23.

Отже у питанні відшкодування позивачу середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні, суд застосовує норми загального законодавства, а саме ст .ст. 116, 117 КЗпП України.

За результатами арифметичного підрахунку періоду прострочення розрахунку з позивачем при його звільненні з 01.06.2019 (наступний день після звільнення) по 16.09.2021 (день перед остаточним розрахунком) кількість днів складає 839.

Щодо визначення розміру середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні та застосування принципу співмірності, суд виходить з таких міркувань.

Питання про обчислення середнього заробітку (середньої заробітної плати) унормовані Порядком обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок №100).

Згідно з абзацом 1 пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Абзацом 2 пункту 2 Порядку № 100 передбачено, що працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. При цьому в разі, якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

Відповідно до змісту абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з положеннями пункту 5 Порядку № 100 установлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи саме з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до абзацу 1 пункту 8 Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у передбачених чинним законодавством випадках - на число календарних днів за цей період.

Згідно з абзацом 2 пункту 8 Порядку № 100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

Абзацом 3 пункту 8 Порядку № 100 установлено, що у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Разом з тим, Порядок № 100 у даному випадку повинен застосовуватись із урахуванням особливостей нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, виходячи із кількості календарних днів у місяці.

Отже, із системного аналізу наведених норм можна дійти висновку, що відповідно до чинного законодавства нарахування середнього грошового забезпечення за весь період затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням, а середньоденне грошове забезпечення військовослужбовців обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням грошового забезпечення за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців календарні дні на число календарних днів за цей період.

Довідка фінансово-економічного управління СБУ від 25.04.2025 № 21/2-1527 свідчить, що середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 , нараховане за період березень-квітень 2019 року, склало 45 188, 00 грн, отже середньоденне грошове забезпечення позивача складає 740,79 грн (45 188, 00 : 61).

Сума несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення при звільненні у цій справі складає 52 719,33 грн. (без відрахування податків/зборів).

Суд зауважує, що для проведення розрахунків належить установити суму, що мала бути виплачена позивачу при звільненні з урахуванням усіх виплат по переліченим рішенням.

Так, відповідно до наказу Голови СБ України з ОСОБА_1 здійснені остаточні розрахунки:

- виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 27 календарних років служби згідно з главою 1 розділ V Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України № 515/ДСК-2018р. нарахована в розмірі 305 019,00 грн. та перераховано в повному обсязі з урахуванням податків та зборів на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк»;

- згідно з пунктом 56 виплачено грошову компенсацію за 30 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2019 рік ,нараховано в розмірі 22 594,00 грн., та перераховано в повному обсязі з урахуванням податків та зборів на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк»;

- грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно нараховано в розмірі 43 843,63 грн. та перераховано в повному обсязі з урахуванням податків та зборів на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк».

Вказане підтверджується довідкою фінансово-економічного управління СБУ від 25.04.2025 № 21/2-1526.

Отже, позивачу при звільнені нараховано та виплачено 371 456, 63 грн, з урахуванням грошової компенсації за невикористані дні додаткової оплачуваної щорічної відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 роки (на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.09.2021 №640/4063/21) 424 175, 96 грн (371 456, 63 + 52 719,33 грн).

Насамкінець, суд також бере до увагу, що у зв`язку зі змінами внесеними Законом №2352-IX від 01.07.2022 у ст.117 КЗпП України змінилися й підходи до визначення суми середнього заробітку, зокрема, відсутні підстави для застосування принципів «співмірності» у період з 19.07.2022 (постанова Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 420/11918/23 та від 06.12.2024 у справі №440/6856/22).

Тому суд у цій справі, задля досягнення об`єктивності у розрахунках, застосує підходи до визначення розміру середнього заробітку, релевантні до кожного з таких періодів.

Щодо періоду з 01.06.2019 по 16.09.2021, який загалом налічує 839 календарний день, є застосовними підхід, запроваджений у постанові Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 480/3105/19, скориставшись яким суд здійснив наступні розрахунки.

У цій справі загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат склав 424 175, 96 грн, з яких: грошове забезпечення 371 456, 63 (87,57%) та виплати за рішенням суду у справі № 640/4063/21 - 52 719,33 (12,43%).

12,43% від середньоденного заробітку (740,79 грн) складає 92,07 грн., множимо на кількість днів затримки (839) отримуємо суму середнього заробітку за час несвоєчасного розрахунку при звільненні 77 257,53 грн.

Отже, сума середнього заробітку за період з 01.06.2019 по 16.09.2021, розрахована із урахуванням критеріїв співмірності, запропонованих Верховним Судом у постанові від 30.11.2020 480/3105/19, складає 77 257,53 грн.

Щодо посилання представника відповідача на пропущення строків звернення до суду, суд зазначає, що остаточний розрахунок при звільненні з позивачем було проведено 17 вересня 2021 року. При цьому до суду ОСОБА_1 звернувся у листопаді 2021 року, тобто в межах строків звернення до суду.

Щодо відсутності вини відповідача, суд звертає увагу, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2021 у справі № 640/4063/21, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової оплачуваної щорічної відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби. Отже, саме рішенням суду визнано протиправною бездіяльність відповідача в частині неповного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , а тому доводи представника Служби безпеки України є необгрунтованими.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29)

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, беручи до увагу всі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, що встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, а тому звільнений від сплати судового збору за даною позовною заявою.

Таким чином підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.2, 6-11,12, 77, 90, 241 246, 255, 257, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, виходячи з середньомісячного розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (31.05.2019) за період з 01.06.2019 по 16.09.2021 у розмірі 77 257,53 грн, без урахування податків і зборів.

Зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплати ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, виходячи з середньомісячного розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби (31.05.2019) за період з 01.06.2019 по 16.09.2021 у розмірі 77 257,53 грн, без урахування податків і зборів.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 28 червня 2025 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Христофоров