Справа № 200/130/24
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року Справа№200/130/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84116, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області) у якій просить:

визнати протиправними (неправомірними) дії відповідача стосовно відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу, щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності України за 2023 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком (10 465грн.), з урахуванням раніше виплачених коштів (1 000 грн.), а саме 9 465 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн;

стягнути на користь позивача з відповідача щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності України за 2023 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком (10 465грн), з урахуванням раніше виплачених коштів в сумі (1 000 грн.), а саме 9 465 (дев`ять тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн.

Позов мотивовано таким.

Позивач є учасником бойових дій, про що йому видано посвідчення від 22.06.2016 серія НОМЕР_2 .

У 2023 році позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до Дня Незалежності, виплата якої передбачена ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 1000,00 грн, замість визначеної вказаним законом у розмірі 10 465,00 грн.

Не погоджуючись із розміром сплаченої щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності, позивач письмово звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату відповідної допомоги у розмірі 10 465,00 грн, на що отримав відмову.

З огляду на викладене, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою від 09.01.2024 суд відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та призначив таку до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

18.01.2024 відповідач надав відзив на позовну заяву та докази у справі. Також представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі №200/130/24 до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі 440/14216/23.

За змістом поданого відзиву, ГУ ПФУ в Донецькій області проти позовних вимог заперечувало, просило у задоволенні позову відмовити повністю, з огляду на таке.

Розмір грошової допомоги визначається не ГУ ПФУ в Донецькій області, а Постановою № 754, водночас головним розпорядником та відповідальним виконавцем такої бюджетної програми є Мінсоцполітики. Водночас повноваження на вчинення дій, не передбачених Постановою № 754, органам Пенсійного фонду України не надано. Разова грошова допомога до Дня Незалежності виплачена відповідачем у розмірі, передбаченому Постановою № 754.

Ухвалою суду від 23.01.2024 клопотання представника відповідача про зупинення провадження у адміністративній справі №200/130/24 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у справі №440/14216/23 задоволено та зупинено провадження в адміністративній справі № 200/130/24 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 440/14216/23 (Пз/990/7/23).

Ухвалою суду від 30.06.2025 провадження у справі поновлено.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

12 червня 2016 року позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_2 .

Листом ГУ ПФУ в Донецькій області від 21.12.2023 позивачу повідомлено, що сума коштів для виплати щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності перерахована на рахунки військових частин, установ загальною сумою на підставі створеної заявки.

Факт виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності у розмірі 1000,00 грн не є спірним у справі.

Правова оцінка суду.

Частиною 3 ст. 291 КАС України передбачено, що при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

У рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.03.2025 у зразковій справі № 440/14216/23 наведено такі ознаки типових справ та обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права.

Це рішення суду є зразковим для типових справ, предметом спору у яких є оскарження дій пенсійних органів щодо виплати особам з інвалідністю внаслідок війни (ветеранам війни) передбаченої частиною 5 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічної разової грошової допомоги за 2023 рік у розмірі меншому ніж для: інвалідів I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

На інше застосування норм матеріального права, ніж у зразковій справі, може впливати подальша зміна законодавства, що регулює спірні правовідносини, а також рішення Конституційного Суду України щодо конституційності пункту 2 частини першої Закону №2983-IX.

Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.03.2025 у зразковій справі № 440/14216/23 позовні вимоги задоволено, однак постановою Великої Палати Верховного суду від 14.05.2025 вказане рішення скасоване та у позові відмовлено.

Суд, проаналізувавши наведені ознаки типових справ та обставини зразкової справи, установив, що справа № 200/130/24 є типовою до зразкової справи № 440/14216/23. Обставин, що зумовлюють відмінне правозастосування не встановлено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №440/14216/23, суд зазначає наступне.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає (далі - Закону №3551).

Відповідно до статті 2 Закону №3551, законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.

Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни передбачені статтею 13 Закону №3551.

Зокрема, частиною 5 статті 13 Закону №3551-XII передбачено виплату особам з інвалідністю внаслідок війни щорічної разової грошової допомоги.

Така грошова виплата була запроваджена з 01 січня 1999 року шляхом внесення змін до Закону № 3551-XII Законом від 25 грудня 1998 року № 367-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: статтю 13 доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком"».

Однак зазначена норма зазнавала неодноразових змін та була предметом конституційного контролю в Конституційному Суді України.

У постанові від 14.05.2025 Велика Палата Верховного Суду у справі №440/14216/23 вказує, що передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни має допоміжний та стимулюючий характер і надається з метою забезпечення створення належних умов для життєзабезпечення ветеранів війни, захисту їхніх інтересів відповідно до соціальної політики держави у цій сфері. Виплата цієї державної допомоги встановлена законом і конкретно не визначена у Конституції України як складова права на соціальний захист, гарантованого її статтею 46.

Тож встановлена частиною п`ятою статті 13 Закону № 3551-ХІІ щорічна разова грошова виплата є додатковою державною пільгою особам з інвалідністю внаслідок війни, у зв`язку із чим Велика Палата Верховного Суду вважає, що право саме на зазначену виплату не охоплюється поняттям «основоположні права і свободи людини» (Розділ ІІ Конституції України).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо разової грошової виплати ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань» від 20.03.2023 №2983-IX, який набрав чинності з 15.04.2023 (Закон №2983-IX), частину 5 статті 13 Закону №3551-XII викладено у новій редакції наступного змісту:

«Щороку до Дня Незалежності України особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова виплата у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України в межах відповідних бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.»

Ця норма неконституційною не визнавалася та є чинною на момент розгляду цієї зразкової справи.

Отже, Верховна Рада України у встановленому законом порядку та в межах своїх повноважень внесла зміни до спеціального Закону №3551-ХІІ, законодавчо врегулювавши порядок надання щорічної разової грошової виплати особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме правила статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону № 2983- ІХ як спеціального закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі №440/14216/23, серед іншого, дійшла висновку, що Верховна Рада України делегувала Кабінету Міністрів України право встановлювати порядок та визначати розмір разової грошової виплати особам з інвалідністю внаслідок війни, яка здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, що узгоджується з повноваженнями уряду України, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи наявність відповідних повноважень Кабінету Міністрів України, зважає також на те, що зміни в правовому регулюванні відбулися в умовах повномасштабного вторгнення, і делегування цих повноважень органу виконавчої влади забезпечує потрібну у цей період гнучкість, беручи до уваги надмірний фінансовий тягар на державу, який виник у зв`язку з необхідністю відсічі зовнішній агресії.

У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі №440/14216/23 висновує, що втручання держави у право позивача на мирне володіння своїм майном - щорічною разовою грошовою виплатою (шляхом визначення Кабінетом Міністрів України її у меншому розмірі, ніж раніше) відповідає критерію законності.

Аналізуючи наведені вище норми законів № 3551-ХІІ й №2983-ІХ, приписи Конституції України, а також зміст спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі №440/14216/23 зробила висновок, що стаття 22 Конституції України, яка за своїм змістом адресована органу законодавчої влади, у цій справі не є застосовною, оскільки щорічна разова грошова виплата особам з інвалідністю внаслідок війни безпосередньо не передбачена в Конституції України та визначається спеціальним законом, а тому на неї не поширюються й визначені статтею 22 Конституції України гарантії щодо заборони скасування чи звуження змісту та обсягу прав.

Належними доказами підтверджується, що у 2023 році позивачу, як особі з інвалідністю внаслідок війни, була виплачена разова грошова виплата до Дня Незалежності України у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 № 754.

Отже ГУ ПФУ в Донецькій області, застосувавши правила частини п`ятої статті 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону №2983-ІХ, яка є чинною як на момент виникнення спірних правовідносин, неконституційною не визнавалася, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених законом.

Ураховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14.05.2025 у справі №440/14216/23, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 01.07.2025.

Суддя І.В. Буряк