Справа № 420/7441/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/7441/25

Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.. Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо взяття на військовий облік та призову на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_1 ;

зобов`язати відповідача повторно розглянути документи позивача щодо виключення з військового обліку та за результатами розгляду прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до відомостей, зазначених у Тимчасовому посвідченні НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 30.01.2019 року позивача, ОСОБА_1 , на підставі гл. III п.2.7.1. мобілізаційної директиви ГШ ЗСУ №321/7168 від 18.06.2018 року було виключено з військового обліку, як раніше засудженого, про що 30.01.2019 року за підписом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ст. лейтенанта ОСОБА_2 та 14.08.2019 року за підписом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_3 внесено відповідні записи. Виключення громадянина України з військового обліку як такого, що раніше був засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, свідчить про те, що держава в особі компетентного органу (ТЦК та СП) прийняла рішення про визнання особи непридатною до проходження військової служби та на підставі Закону №2232-ХІІ звільнила цю особу від виконання військового обов`язку. Процедурно рішення про виключення громадянина України з військового обліку означає, що ця особа більше не перебуває на військовому обліку та втрачає статус військовозобов`язаного / резервіста, а отже не може бути призваною на військову службу за мобілізацією під час дії правового режиму воєнного стану. Виключення з військового обліку на підставі засудження за тяжкий або особливо тяжкий злочин не залежить від погашення чи зняття судимості, а визначається лише двома критеріями: фактом засудження та тяжкістю злочину. У зв`язку із тим, що Позивача було виключено з військового обліку, він втратив статус військовозобов`язаного і, відповідно, не може бути призваний на військову службу під час мобілізації. При перевірці даних в Резерві + виявилось, що Позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 (Арциз), реєстровий номер у системі оберіг 1 ВОС 956647 має звання солдат та перебуває в розшуку. Позивач двічі звертався до Відповідача із заявами про внесення відповідних даних до системи оберіг. За змістом відповідей Позивачу запропоновано прибути до РТЦК особисто та роз`яснено про відсутність підстав для виключення з обліку. З огляду на той факт, що позивач з 30.01.2019 року був виключений з військового обліку як такий, що засуджений до позбавлення волі, а чинне законодавство України не передбачає поновлення на військовому обліку виключених, то законних підстав для взяття останнього на військовий облік у відповідача не було. Дії відповідача щодо взяття на військовий облік та призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 є протиправними, такими, що порушують його права та інтереси, а тому підлягають відновленню у судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В своїй скарзі апелянт зазначає про ті ж обставини, що й в позовній заяві, зокрема вказує, що апелянт не належить до жодної з зазначених у ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» категорій, зокрема не є військовозобов`язаним, не перебуває в запасі, оскільки виключений з обліку у 2019 році як раніше засуджений, про що 30.01.2019 року за підписом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ст. лейтенанта ОСОБА_2 та 14.08.2019 року за підписом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_3 внесено відповідні записи у тимчасове посвідчення НОМЕР_1 . Зазначає, що після виключення з військового обліку особа перестає бути військовозобов`язаним, а тому на неї не поширюються закони про військовий обов`язок та військову службу. Позивача було виключено з військового обліку на законних підставах у 2019 році, тобто, він є звільненим від виконання військового обов`язку за п 5 статті 1 ЗУ « Про військовий обов`язок і військову службу».

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 при перевірці даних в Резерві + виявив (до суду надано копію, сформовану 11.02.2025), що він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 (Арциз), реєстровий номер у системі оберіг 1 ВОС 956647 має звання солдат.

Відповідно до відомостей, зазначених у тимчасовому посвідченні НОМЕР_1 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 30.01.2019 року позивача ОСОБА_1 на підставі гл. III п.2.7.1. мобілізаційної директиви ГШ ЗСУ №321/7168 від 18.06.2018 року було виключено з військового обліку як раніше засудженого, про що 30.01.2019 року за підписом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ст. лейтенанта ОСОБА_2 та 14.08.2019 року за підписом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 майора ОСОБА_3 внесено відповідні записи.

11.07.2024 позивач направив засобами поштового зв`язку до ІНФОРМАЦІЯ_6 заяву, в якій повідомив, що раніше був неодноразово засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. У зв`язку із зазначеним, на підставі п 6 ч6 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виключений з військового обліку у 2019 році. Вказане зазначено у тимчасовому посвідченні (замість військового квитка) № НОМЕР_2 від 30.01.2019 року, виданим ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем перебування. Разом з тим повідомив про невідповідність його даних у електронної бази Резерв+, де його включено до обліку як військовозобов`язаного без правових підстав.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_8 від 20.07.2024 № 1276/522 позивачу надано відповідь, згідно з якою у випадку прийняття рішення Генеральним штабом Збройних Сил України про мобілізацію раніше засуджених осіб, за вчинення особливо тяжких злочинів позивач буде підлягати мобілізації на загальних підставах. Наразі рішення про призив на військову службу під час мобілізації відповідної категорії Генеральним штабом збройних сил України, відповідних розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ не приймалось.

12.05.2025 позивач засобами поштового зв`язку звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_8 із заявою, в якій просив внести в електронну базу актуальні відомості, оскільки в електронній базі "Резерв +" до сьогодні відповідні відомості не внесено, а саме відповідно тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 , його знято з військового обліку 30.01.2019 року за п.2.7.1. мобілізаційної директиви ГШ ЗСУ №321/1168 від 16.06.2018 року.

Вважаючи дії відповідача щодо взяття на військовий облік та призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 протиправними, такими, що порушують його права та інтереси, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що з набранням чинності вказаних змін до ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" №2232-XII виключено підставу виключення з військового обліку, на підставі якої позивача було виключено у 2019 році, а тому прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Приписами ст. 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно п.20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан».

В подальшому воєнний стан продовжено відповідними Указами та на час розгляду справи не припинений.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Тобто наразі всі військовозобов`язані особи підлягають мобілізації, зокрема, до лав Збройних Сил України.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII.

Відповідно до ст.1 Закону № 3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно приписів ч. 2 ст. 4 Закону № 3543-XII, загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Статтею 23 Закону № 3543-ХІІ встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII.

Статтею 37 Закону № 2232-XII врегульовано питання щодо взяття на військовий облік, а також зняття та виключення з нього.

Згідно пп.6 ч.6 ст.37 Закону № 2232-XII (в редакції чинній до 18.05.2024) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, зокрема які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX, який набрав законної сили 18.05.2024 року, (далі Закон № 3633-ІХ), редакція частини 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ зазнала змін, внаслідок яких, пункт 6 частини 6 було виключено.

За змістом частини 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ у редакції, чинній станом з 18.05.2024, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

18.05.2024 також набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі Порядок № 560).

Пункту 4 розділу «Загальні питання» Порядку № 560 передбачено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:

особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади». Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;

особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;

особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;

засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.

Отже, з 18.05.2024 редакція частини 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Станом на 30.01.2019 року був чинним п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якого виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Тобто станом на 30.01.2019 року у військкомату існував обов`язок з виключення позивача з військового обліку, як такого, що засуджений за вчинення злочину.

Натомість, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» внесено зміни до статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з 18.05.2024 року стаття 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не містить такої підстави для виключення з військового обліку, як засудження військовозобов`язаного за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

З викладеного вбачається, що засудження за вчинення тяжкого злочину та відбування за це покарання більше не є підставою для звільнення особи від військової служби.

Відповідно до приписів ст.37 Закону № 2232 взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни України: -які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; -які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Відповідно до ст.22 Закону № 3543-ХІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки № 154 від 23.02.2022 року, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За приписами п.12 цього Положення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Таким чином, призов громадян на військову службу під час мобілізації здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки на підставі ст.22 Закону № 3543-ХІ та Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабміну України № 154 від 23.02.2022 року.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 досяг 25 років та не досяг 60 років (граничний вік перебування на службі), підстав для невзяття на військовий облік позивачем не надведено, тож його правомірно взято на військовий облік військовозобов`язаних відповідно до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Щодо доводів апеляційної скарги, що РТЦК порушив Порядок взяття позивача на облік, судова колегія враховує, що відповідно до чинного законодавства позивач є військовозобов`язаним, і мав перебувати на військовому обліку, доказів протилежного позивачем не надано.

З викладеного слідує, що постановка позивача на облік РТЦК здійснена у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації (наказ керівника ТЦК та СП про призов) або вручення йому повістки тощо.

При цьому, апеляційний суд критично оцінює посилання апелянта на частину 1 статті 58 Конституції України з огляду на таке.

Так, у Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із набранням чинності і з моментом втрати ним юридичної сили.

За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).

На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.

Внесення змін до законодавства, яке призводить до погіршення становища особи, може суперечити принципу незворотності дії закону в часі (ст. 58 Конституції України), якщо йдеться про ретроактивну дію закону.

Однак, у даному випадку йдеться не про кримінальну або адміністративну відповідальність, а про поновлення військового обліку, що регулюється спеціальним законодавством, що також вірно зазначено судом першої інстанції.

Апеляційний суд акцентує, що законодавець має право змінювати критерії військового обліку, якщо це відповідає інтересам держави.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII було звужено коло підстав для виключення з військового обліку.

Відтак, суд першої інстанції правильно застосував положення Закону № 2232-ХІІ в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою щодо внесення запису про виключення його з військового обліку як особи, яку раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення злочину.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, є правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Отже, доводи апелянта висновків суду першої інстанції не скасовують, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції було надано належну правову оцінку.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 липня 2025 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова