Справа № 640/24141/20
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

01 липня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці , Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу №122 від 28.09.2020.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної служби України з питань праці, Головного управління Держпраці у Донецькій області, в якому просить:

- визнати незаконними дії Державної служби України з питань праці стосовно ліквідації Головного управління Держпраці у Донецькій області, та скасувати наказ від 28.09.2020 №122;

- визнати незаконними дії Головного управління Держпраці у Донецькій області стосовно ліквідації Головного управління Держпраці у Донецькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що наказ Державної служби України з питань праці №122 від 28.09.2020 «Про ліквідацію Головного управління Державної служби з питань праці у Донецькій області» прийнятий з перевищенням наданих відповідачу повноважень. Державною службою України з питань праці та Головним управлінням Держпраці у Донецькій області не запроваджено внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Представниками відповідачів подано відзиви на позовну заяву, в яких у задоволенні позову просять відмовити. Зазначають, що дії Держпраці, на виконання вимог Постанови №762 здійсненні в межах та порядку визначених законодавством. Позивачем, у свою чергу не доведено незаконності та протиправності дій Держпраці щодо виконання постанови Кабінету Міністрів України, та не підтверджено завданих порушень правам та інтересам.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу № 640/24141/20. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 №762 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці» постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права Головне управління Державної служби з питань праці у Донецькій області та Головне управління Державної служби з питань праці у Луганській області.

Утворити Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці як юридичну особу публічного права.

Згідно пункту 3 вказаної Постанови установлено, що:

- Головне управління Державної служби з питань праці у Донецькій області та Головне управління Державної служби з питань праці у Луганській області, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують виконувати свої повноваження та функції до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці;

- здійснення заходів, пов`язаних з ліквідацією Головного управління Державної служби з питань праці у Донецькій області та Головного управління Державної служби з питань праці у Луганській області згідно з пунктом 1 цієї постанови та утворенням Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці згідно з пунктом 2 цієї постанови, покладається на Державну службу з питань праці;

- Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, що утворюється згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступником Головного управління Державної служби з питань праці у Донецькій області та Головного управління Державної служби з питань праці у Луганській області, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови.

Наказом Державної служби України з питань праці від 28.09.2020 №122 «Про ліквідацію Головного управління Державної служби з питань праці у Донецькій області» відповідно до положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2015 №96 (зі змінами), Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 №1074, та на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 №762 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці» наказано, серед іншого, ліквідувати як юридичну особу публічного права Головне управління Державної служби України з питань праці у Донецькій області ().

Не погоджуючись з такими діями та наказом відповідачів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 №3166-VI (далі - Закон №3166-VI).

Згідно із статтею 1 Закону №3166-VI систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади.

Система центральних органів виконавчої влади є складовою системи органів виконавчої влади, вищим органом якої є Кабінет Міністрів України.

Положеннями частин 1-2 статті 3 Закону №3166-VI визначено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України.

Організація, повноваження і порядок діяльності міністерств, інших центральних органів виконавчої влади визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №3166-VI Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці, у відповідності до якого державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно із пунктом 2 Положення Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 7, 9 Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Держпраці у межах повноважень, передбачених законом, на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінекономіки видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Аналіз наведених положень дає суду підстави дійти до висновку, що Держпраця є центральним органом виконавчої влади, який утворюється Кабінетом Міністрів України та у свої діяльності, серед іншого, керується актами Кабінету Міністрів України та на виконання яких видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Судом встановлено, що спірний наказ виданий відповідачем на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 №762 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці».

Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів визначено Порядком здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2011 №1074 (далі - Порядок №1074).

Згідно із пунктом 2 Порядку №1074 органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються або ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України.

За правилами частини 1 статті 21 Закону №3166-VI територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Пропозиції щодо утворення, реорганізації та ліквідації територіальних органів центрального органу виконавчої влади на розгляд міністрові вносить керівник центрального органу виконавчої влади.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади можуть утворюватись, ліквідовуватись, реорганізовуватись керівником центрального органу виконавчої влади як структурні підрозділи апарату центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, та Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади створюються у випадках, коли їх створення передбачено положенням про центральний орган виконавчої влади, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, можуть утворюватися у порядку, визначеному статтею 21-1 цього Закону.

Територіальні органи центральних органів виконавчої влади можуть утворюватися в інших організаційно-правових формах у порядку, визначеному законодавством.

Аналіз наведених положень у своїй сукупності дає суду підстави дійти до однозначного висновку, що ліквідація територіальних органів центрального органу виконавчої влади може здійснюватися як за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, так і Кабінетом Міністрів України.

Суд наголошує, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2020 №762 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці», яка є чинною та, в судовому порядку нечинною та/або протиправною не визнавалась.

З урахуванням наведеного доводи позивача про прийняття відповідачем спірного наказу з перевищенням його повноважень є необґрунтованими.

Також, суд відхиляє твердження позивача про те, що наказ Державної служби України з питань праці є очевидно незаконним та протиправним, оскільки передбачає ліквідацію Головного управління Державної служби України з питань праці, при цьому код ЄДРПОУ зазначено - 39790445, тобто Головного управління Держпраці у Донецькій області, оскільки найменування Держпраця є скороченою назвою Державної служби з питань праці, а не відмінною юридичною особою. Тобто Головне управління Держпраці у Донецькій області та Головне управління Державної служби з питань праці у Донецькій області є однією і тією ж юридичною особою.

Крім того, суд звертає увагу, що на момент подання позовної заяви позивач обіймав посаду начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Донецькій області, був ознайомлений з попередженням про наступне звільнення у зв`язку з ліквідацією Головного управління Держпраці у Донецькій області, яку було розпочато на виконання наказу №122. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Отже, підставою для звернення позивача до суду з даним позовом стала незгода з правомірністю та обґрунтованістю вказаного акту індивідуальної дії. Як на підставу задоволення заяви про забезпечення позову позивач посилався на порушення його права на працю.

Частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відтак, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

При тлумаченні вище згаданих норм права, Верховний Суд України в постанові від 15 грудня 2015 року (справа №800/206/15) вказав на те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31.01.2018 у справі №802/2678/15-а, від 03.08.2018 у справі №808/967/17, від 28.02.2019 у справі №683/182/17, від 24.04.2019 у справі №803/1184/17.

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року (яке набрало законної сили 03.05.2024) у справі №200/12990/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Донецькій області, Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області від 25.08.2021 року № 124 про звільнення ОСОБА_1 (звільнення здійснено у зв`язку з ліквідацією Головного управління Держпраці у Донецькій області); поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Держпраці у Донецькій області - відмовлено.

А тому, на теперішній час відсутнє право та охоронюваний законом інтерес, які потребують захисту, з огляду на набрання чинності рішенням у справі 200/12990/21 щодо відмови у задоволені позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держпраці у Донецькій області від 25.08.2021 року № 124 про звільнення ОСОБА_1 , поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Відтак, відсутність права, яке потребує захисту є підставою для відмови у задоволенні позову, адже на момент розгляду справи №640/24141/20 позивач не є працівником Управління Держпраці та судом не встановлені порушення законодавства про працю на виконання спірного наказу Держпраці, - а отже, відсутнє порушення права та охоронюваного законом інтересу позивача.

За нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання незаконним та скасування наказу №122 від 28.09.2020 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Державна служба України з питань праці (вул. Десятинна, 14,м. Київ,01001 , код ЄДРПОУ - 39472148) Головне управління Держпраці у Донецькій області (вул. Івана Богуна, 82,м. Покровськ,Покровський р-н, Донецька обл.,85302 , код ЄДРПОУ - 39790445)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап