Справа № 380/25850/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 рокусправа № 380/25850/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області №64 від 07.11.2024 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 31.10.2024;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з врахуванням періодів до пільгового стажу з 19.07.1993 по 01.01.2011, починаючи з 31.10.2024;

- встановити судовий контроль у формі надання звіту Головним УПФУ у Львівській області щодо виконання рішення суду;

- звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що позивач досяг свого пенсійного віку та 31.10.2024 звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав всі необхідні документи. Однак, 07.11.2024 ГУ ПФУ у Львівській області надало відповідь, в якій відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки не підтверджений пільговий стаж. Позивач із такою відмовою не погоджується, оскільки така не ґрунтується на вимогах закону.

Ухвалою від 30.12.2024 суддя відкрила провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

09.01.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №1512), відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що у позивача на момент звернення із заявою було відсутнє право на пенсію за віком на пільгових умовах, яке відповідно до положень ст. 114 Закону №1058 виникає у чоловіків за наявності не менше 12 років 6 місяців стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списом №2.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак станом на 20.08.2024 йому виповнилося 55 років.

31.10.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та надав всі необхідні документи.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За принципом екстериторіальності, документи ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком розглядалися ГУ ПФУ у Львівській області.

07.11.2024 ГУ ПФУ у Львівській області було розглянуто заяву позивача та долучені до заяви документи та за результатами розгляду його заяви прийнято рішення №64 про відмову у призначення пенсії, оскільки не підтверджений пільговий стаж.

Позивач із такою відмовою не погоджується, відтак змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, відповідач мотивував його тим, що пільговий стаж особи не підтверджено, оскільки згідно рішення про результати розгляду про підтвердження стажу роботи №20 від 18.10.2024 пільговий стаж не підтверджено. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 33 роки 01 місяць 23 дні. За поданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутню.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із записів трудової книжки НОМЕР_3 від 24.07.1987, позивач з 17.07.1987 (наказ №230/к від 13.07.1987) по 22.08.1987 (наказ №270/к від 22.08.1987) працював на Київському дослідно-експериментальному заводі «Сокіл» на посаді слюсаря;

- з 05.07.1988 (наказ №219/к від 01.07.1988) по 24.08.1988 (наказ №269/к від 18.08.1988) в ПТО «Сокіл»;

- з 05.08.1991 (наказ №55-к від 05.08.1991) по 01.04.1993 (наказ №12-к від 01.04.1993) в Київській облспоживспілці Пересувна механізована колона;

- з 01.04.1993 (наказ №17-к від 01.04.1993) по 19.07.1993 (наказ №48-к від 19.07.1993) в Управлінні виробничого забезпечення ДГП «Укргеофізика»;

- з 19.07.1993 (наказ №227-к від 19.07.1993) електрослюсарем по ремонту та обслуговуванню КІП і автоматики КТЦ і УТП на Дарницькій ТЕЦ. 01.10.1994 присвоєний 4 й кваліфікаційний розряд електрослюсаря по ремонту та обслуговуванню автоматики та засобів вимірювання котлотурбінного цеху та дільниці топливоподачі.

- з 28.04.1995 переведений електрослюсарем з обслуговування автоматики та засобів вимірювання КТЦ і УТП.

- з 01.01.2011 Переведений на посаду майстра виробничої дільниці цеху теплової автоматики та вимірювань першої групи.

- 30.06.2012 (наказ №114-ос від 27.06.2012) звільнений в зв`язку з переведенням до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ»;

- з 01.07.2012 (наказ №361-к від 02.07.2012) по теперішній час працює на посаді майстра виробничої дільниці першої групи в цеху теплової автоматики та вимірювань в ТзОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ».

Крім цього, як вбачається із архівних довідок №285/18 від 31.07.2024, виданих Архівним відділом Дніпровської РДА в м. Києві, позивач на підставі наказу №277-к з 19.07.1993 зарахований на роботу до Дарницької ТЕЦ ВЕО «Київенерго» електрослюсарем по ремонту і обслуговуванню КИП і автоматики КТЦ і УТП в ЦТАВ, 3 розряд, доплата за шкідливість 1000 крб;

- з 01.10.1994 працював електрослюсарем 3 розряду ЦТАВ та присвоєно 4 кваліфікаційний розряд електрослюсаря з ремонту і обслуговування автоматики і засобів виміру котлотурбінного цеху і дільниці топливоподачі і встановлено оклад 630 тис. карбованців, та доплату за шкідливі умови праці 12 тис. карбованців (наказ №130 від 21.10.1994);

- відповідно до наказу №166-к з 28.04.1995 позивач працював електрослюсарем 4 розряду з ремонту і обслуговування автоматики і засобів виміру КТЦ і УТП переведений електрослюсарем 5 розряду того ж цеху;

- з 01.03.2003 позивач працював електрослюсарем 5 р ЦТАВ з обслуговування автоматики і засобів вимірювань електростанції присвоєно 6 кваліфікаційну групу електрослюсаря з обслуговування автоматики і засобів вимірювань електростанцій (наказ №103 від 02.04.2003);

- 01.01.2011 електрослюсар з обслуговування автоматики та засобів вимірювання 6 групи ЦТАВ переведений майстром виробничої дільниці 1 групи ЦТАВ (наказ 04-ос від 04.01.2011);

- 30.06.2012 майстер виробничої дільниці 1 групи ЦТАВ звільнений до ТзОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» (наказ №114-ос від 27.06.2012).

З наявних матеріалів справи вбачається, що у позивача наявний пільговий стаж, зокрема:

- Архівною довідкою №286/18 від 31.07.2024, виданою Архівним відділом Дніпровської РДА в м. Києві, згідно якої позивачу була нарахована заробітна плата за період з липня 1993 року по 31.12.1997;

- Архівною довідка №287/18 від 31.07.2024, виданою Архівним відділом Дніпровської РДА в м. Києві, згідно якої позивачу була нарахована заробітна плата за період з 01.01.1998 року по 31.12.2003;

- Архівною довідкою №288/18 від 31.07.2024, виданою Архівним відділом Дніпровської РДА в м. Києві, згідно якої позивачу була нарахована заробітна плата за період з 01.01.2004 року по 31.12.2008;

- Архівною довідкою №289/18 від 31.07.2024, виданою Архівним відділом Дніпровської РДА в м. Києві, згідно якої позивачу була нарахована заробітна плата за період з 01.01.2009 року по червень 2012;

- Наказом №227-к від 19 липня 1993 про прийняття на роботу позивача на посаду електрослюсарем з ремонту та обслуговуванню КИП і автоматики КТЦ і УТП з 19 липня 1993 року;

- Наказом №114-ос від 27.06.2012 про припинення трудового договору з посади майстер виробничої дільниці 1 групи з 30.06.2012;

- Особовою карткою №38, згідно якої посади позивача електрослюсар по обслуговуванню автоматики та засобів вимірювання КТЦ і УТП, майстер виробничої дільниці;

- Наказом №123 від 07.1998 «Про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення Спискам №1 та №2», згідно якого було затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням слюсар по обслуговуванню обладнанню електростанції відноситься до Списку №2;

- Наказом №281 від 09.11.2000 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», згідно якого було затверджено Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням слюсар з ремонту та обслуговування відноситься до Списку №2;

- Наказом №158-а від 30.05.2001 «Про затвердження Списку..», згідно якого було затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням слюсар по обслуговуванню обладнанню електростанції відноситься до Списку №2;

- Наказом №364 від 23.12.2005 «Щодо проведення атестації робочих місць працівників АК «Дарницька ТЕЦ» за умовами праці, згідно якого було затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників станції, які підлягають атестації за умовами праці у 2005 р слюсар по обслуговуванню обладнанню електростанції підлягає атестації робочого місця;

- Наказом №85 від 31.03.2006 «Про затвердження Списку..», згідно якого в період з лютого по березень місяць 2006 в АК «Дарницька ТЕЦ» проведена атестація робочих місць персоналу за умовами праці. Було затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням для виходу на пенсію на пільгових умовах, встановлення розмірів доплат за роботу із шкідливими та важкими умовами праці слюсар по обслуговуванню обладнанню електростанції відноситься до Списку №2;

- Наказом №336/2 від 06 грудня 2010 року «Щодо проведення атестації робочих місць працівників ЗАТ «ЕКОСТАНДАРТ» за умовами праці, згідно якого було затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників станції, які підлягають атестації за умовами праці в 2011 році слюсар по обслуговуванню обладнанню підлягає атестації робочого місця, відноситься до важких та шкідливих умов праці;

- Наказом №36 від 23 лютого 2011 року «Про результати атестації робочих місць працівників ЗАТ «ЕКОСТАНДАРТ» та встановлені пільги і компенсації за умовами праці, згідно якого було затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад працівників станції, які підлягають атестації за умовами праці слюсар по обслуговуванню обладнанню підлягає атестації робочого місця, відноситься до важких та шкідливих умов праці та підлягає пільговому пенсійному забезпеченню по Списку №2;

- Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб.

Судом встановлено, що позивач з 19.07.1993 по 01.01.2011 працював на посаді електрослюсар з ремонту і обслуговуванню КИП і автоматики КТЦ і УТП, електрослюсар з ремонту і обслуговування автоматики і засобів виміру котлотурбінного цеху і дільниці топливоподач, електрослюсаря з обслуговування автоматики і засобів вимірювань електростанцій. Відтак, у позивача наявний стаж 17 років, 05 місяців 13 днів.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 с 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах та працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383), який регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом 3 Порядку № 383 застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Так, за приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За період до 01.01.2004 обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону № 1788.

У п. п. 1, 2 та 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, то для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом 1 п. 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Однак, дія цього порядку поширюється на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Відтак, наявність трудової діяльності позивача на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, а також архівні довідки, дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вищезазначені записи вчинені належним чином, свідчать про зайнятість позивача повний робочий день. Іншого, зокрема про скорочений або неповний режим роботи протягом цих періодів, в трудовій книжці не міститься.

Водночас, суд зазначає, що у трудовій книжці позивача чітко зазначені відомості щодо характеру роботи позивача у відповідні період на посадах, що віднесені до відповідного списку.

Суд зазначає, що Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991, якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Однак, відповідач обґрунтовує законність свого рішення щодо відсутності пільгового стажу тим, що позивачем не надана пільгова довідка та матеріали атестації робочих місць, подання яких визначено Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993№ 637.

Відповідно до п. п. 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (набрав чинності з 21.08.1992, далі - Порядок № 442), атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з п. 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відтак, суд зазначає, що пільговий стаж позивача становить 17 років 05 місяців 13 днів, загальний (страховий) стаж становить більше необхідного стажу 30 років для чоловіків, що не заперечується відповідачами, і, крім того, 20.08.2024 позивач досяг 55 років.

Також суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку № 22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV).

Згідно зі ст. 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо виключно на позивача є неприйнятним.

Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Аналізуючи оскаржуване рішення, суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36, від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Однак, як встановлено судом, та вбачається із матеріалів справи, відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішення дотримано не було, та обрано найбільш несприятливий для позивача спосіб вирішення ситуації шляхом відмови у призначенні пенсії.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач відмовляючи у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправно не зарахував пільговий стаж позивача згідно із записами трудової книжки та наданих архівних довідок. Відтак, суд вважає необхідним визнати таку відмову протиправною, а рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 07.11.2024 № 64, - скасувати.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України" (Оигерка V. Пкгаіпе), заява № 61406/00, п. 59); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Кікіїа V. Роїапсі), заява № 30210/96, п. 158) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України", заява № 20390/07).

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зобов`язаний враховувати положення ст. 13 Конвенції стосовно права на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів (наслідків), дає найбільший ефект, забезпечує поновлення порушеного права та є адекватним наявним обставинам.

У постанові від 11.02.2020 у справі № 0940/2394/18 Верховний Суд сформулював такий висновок: у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання відповідним заявником усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Суд зазначив, що такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 22.09.2022 у справі № 380/12913/21.

Разом з цим, ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

До компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, судом здійснюється лише контроль правомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо вказаних питань. При цьому суд не обраховує страховий стаж позивача.

Крім цього, суд зауважує, що заява ОСОБА_1 від 31.10.2024 за принципом екстериторіальності, про призначення пенсії за віком розглядалися ГУ ПФУ у Львівській області, а відтак в контексті розгляду цієї справи суд вважає, що належним та ефективним способом буде зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду у цій справі саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

Тому позовна вимога позивача про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з врахуванням періодів до пільгового стажу з 19.07.1993 року по 01.01.2011, починаючи з 31.10.2024, до задоволення не підлягає.

Водночас, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 07.11.2024 № 64 та зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 31.10.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням наданої судом у рішенні правової оцінки, попередньо зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 19.07.1993 по 01.01.2011, згідно трудової книжки НОМЕР_3 .

Щодо вимог про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати до суду відповідні звіти, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, встановлення такого виду судового контролю за виконанням рішення суду є правом, а не обов`язком суду.

З урахуванням викладеного та встановлених фактичних обставин справи, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній адміністративній справі.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що зазначена позовна вимога до задоволення не підлягає.

Стосовно вимоги позивача щодо звернення рішення суду до негайного виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення, у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

З аналізу вищевикладеного випливає, що негайно виконуються рішення про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, тобто умовою для негайного виконання судового рішення є задоволення вимог позивача про стягнення певної суми заробітної плати, з якої можна виокремити її місячний розмір.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо звернення рішення суду до негайного виконання не підлягають задоволенню.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви до суду, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією № 3880-3161-9033-5079.

Оскільки суд позов задовольняє частково, то на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ПФУ у Львівській області, спірне рішення якого стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду, сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 484,48 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області №64 від 07.11.2024 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 31.10.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, адреса: 79016, м. Львів, вул.. Митрополита Андрея, 10) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 31.10.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням наданої судом у рішенні правової оцінки, попередньо зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 19.07.1993 по 01.01.2011, згідно трудової книжки НОМЕР_3 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, адреса: 79016, м. Львів, вул.. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 01.07.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна