Справа № 300/7929/24
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" червня 2025 р. справа № 300/7929/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, яка оформлена листом від 22 серпня 2024 року, в знищенні персональних даних ОСОБА_1 , які на момент отримання його заяви від 01 серпня 2024 року знаходяться в Єдиному державному демографічному реєстрі, у тому числі Унікальний номер запису в реєстрі, за яким закріплені персональні дані ОСОБА_1 , на виконання вимог і положень Закону України «Про захист персональних даних», у встановленому законодавством порядку та в письмовому інформуванні ОСОБА_1 , про вчинені дії щодо знищення його персональних даних, які знаходяться у реєстрі, картотеці (базі даних) Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, складенні відповідного Акту про знищення персональних даних ОСОБА_1 та надісланні завіреного належним чином даного акту ОСОБА_1
Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, яка оформлена листом від 22 серпня 2024 року, в знищенні персональних даних ОСОБА_1 , які на момент отримання його заяви від 01 серпня 2024 року знаходяться в Єдиному державному демографічному реєстрі, у тому числі Унікальний номер запису в реєстрі, за яким закріплені персональні дані ОСОБА_1 , на виконання вимог і положень Закону України «Про захист персональних даних», у встановленому законодавством порядку та в письмовому інформуванні ОСОБА_1 , про вчинені дії щодо знищення його персональних даних, які знаходяться у реєстрі, картотеці (базі даних) Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, складенні відповідного Акту про знищення персональних даних ОСОБА_1 та надісланні завіреного належним чином даного акту ОСОБА_1 .
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
04.11.2024 року через систему «Електронний суд» від Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
06.11.2024 року через систему «Електронний суд» від представника заявника надійшла відповідь на відзив, згідно якої викладено пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, позовні вимоги просить задоволити в повному обсязі.
11.11.2024 року через систему «Електронний суд» від Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області надійшло заперечення на відповідь на відзив.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
ОСОБА_1 був сформований унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі під час оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого 06 квітня 2018 року, тобто у віці 10 років, без його особистої згоди.
01 серпня 2024 року позивач звернувся до відповідача з заявою, якою вимагав:
- знищити його персональні дані, які на момент отримання даної заяви знаходяться в Єдиному державному демографічному реєстрі, у тому числі Унікальний номер запису в реєстрі, за яким закріплені персональні дані позивача, на виконання вимог і положень Закону України «Про захист персональних даних», у встановленому законодавством порядку;
- в порядку розгляду даної заяви у встановлений законом строк проінформувати позивача письмово про вчинені дії щодо знищення його персональних даних, які знаходяться у реєстрі, картотеці (базі даних) відповідача, про що скласти відповідний Акт про знищення персональних даних (саме позивача) та завірений належним чином оригінал документу (відповідного Акту), надіслати позивачу рекомендованим листом на його домашню адресу.
Листом відповідача від 22 серпня 2024 року у задоволенні заяви фактично відмовлено на тій підставі, що будь-яких доказів про незаконність чи недостовірність обробки персональних даних позивачем не надано, правові підстави для знищення персональних даних у реєстрі відсутні.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.
Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначені Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі Закон № 5492-VI), та Порядком ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 р. № 784 (далі Порядок № 784).
Законом України «Про захист персональних даних» від 01.10.2010 № 2297-VI (далі Закон № 2297-VI) регулюються правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 5492-VI та пункту 9 Порядку №784 ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, у разі, коли інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Відповідно до пунктів 5-8 частини 2 статті 8 Закону № 2297-VI суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи; звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого або до суду.
Частиною 2 статті 15 Закону № 2297-VI передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі:
1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом;
2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом;
3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого;
4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних.
Статтею 4 Закону 5492-VI визначено, що Єдиний державний демографічний реєстр це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
Статтею 10 Закону 5492-VI врегульовано порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до частини 1 якої внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».
До документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (підпункт «б» пункту 1 частини 1 статті 13 Закону 5492-VI).
З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , який був виданий 06.04.2018, оформлений за допомогою засобів Єдиного державного демографічного реєстру, тобто позивачем було отримано законно і добровільно, в наслідок чого з чим внесено відповідну інформацію до Єдиного державного демографічного реєстру, внаслідок чого автоматично сформовано УНЗР.
Оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон передбачає застосування уповноваженим суб`єктом засобів Реєстру, а також проведення ідентифікації особи і формування унікального номеру запису в Реєстрі та фіксування часу, дати та відомостей про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі).
Одночасно, Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» встановлює гарантії захисту і безпеки інформації Єдиного державного демографічного реєстру.
Суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, проте таке право виникає у володільця персональних даних виключно якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.
Водночас, будь-яких доказів про незаконність чи недостовірність обробки персональних даних відповідачем, позивач до суду не надав, отже суд не встановив правових підстав для вчинення дій щодо видалення/анулювання персональних даних немає.
Щодо посилання представника позивача на те, що оскільки термін дії паспорту позивача громадянина України для виїзду за кордон закінчився 06.04.2022 року, дані підлягають видаленню або знищенню відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних», суд зазначає наступне.
Так, статтею 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі Закон №5492-VI), встановлено назви та види документів, що оформляються із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, з яких визначено паспорт громадянина України для виїзду за кордон (див. підпункт «б» пункту 1 частини першої статті 13 Закону №5492-VI).
Відповідно до статті 2 Закону «Про захист персональних даних» від 27.04.2024 № 2297-VI (далі Закон № 2297-VI) згода суб`єкта персональних даних - це добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки.
Надання згоди на обробку персональних даних у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України є правочином. Одночасно статтею 214 Цивільного кодексу України встановлено, що відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.
Відкликання згоди щодо обробки персональних даних можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені.
Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими.

Отже, відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.