Справа № 280/3180/25
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

30 червня 2025 року Справа № 280/3180/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Центрального відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла (уточнена) позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач 1), Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач 2), Центрального відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач 3), Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач 4), в якій позивач просить суд:

поновити строк для подання адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії;

визнати протиправною бездіяльність, (що полягає у здійсненні неналежного контролю), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

визнати протиправною та скасувати постанову № 35102644 від 19.11.2012, видану головним державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Куліченко Оленою Миколаївною про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 4 328, 18 грн. у виконавчому провадженні № 56284257;

зобов`язати Комунарський відділіл ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженню № 56284257.

Ухвалою судді від 29.04.2025 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 13.05.2025 продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви на десять днів з дати отримання вказаної ухвали.

Ухвалою суду від 27.05.2025 продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви на десять днів з дати отримання вказаної ухвали.

Ухвалою від 09.06.2025 розгляд справи призначено за правилами статті 287 КАС України. Судове засідання призначено на 30.06.2025, клопотання щодо поновлення строку звернення до суду ухвалено вирішити після надходження пояснень відповідачів, витребувано у Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) докази.

У судове засідання 30.06.2025 учасники справи не прибули. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання призначеного на 30.06.2025 без його участі. Представник відповідача 3 та представник відповідача 2 у поданому суду клопотанні просили проводити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладене, суд з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 3 ст. 268 КАС України здійснює розгляд справи за відсутності учасників справи без здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у письмовому провадженні.

Представниками відповідачів 1 та 2 подано до суду відзиви на позовну заяву, в яких відповідачі, зокрема, просять суд залишити позовну заяву без розгляду, у зв`язку з пропущенням строку на оскарження дій органу ДВС.

Представник позивача обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду у позовній заяві та відповіді на відзив зазначає, що ОСОБА_1 (позивач) звернувся з заявами від 21.03.2025 до Комунарського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженню № 56284257. Комунарським відділом ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (відповідач - 2) в листі «Про надання інформації» № 32874 від 01.04.2025 зазначено, що за даними АСВП відносно ОСОБА_1 знайдено виконавче провадження № 65284257 за примусовим виконанням постанови №35102644 від 19.11.2012 р., винесеної головним державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби Куліченко Оленою Миколаївною про стягнення боргу 4 328, 18 грн. Наразі виконавчий документ повернутий стягувачеві та на виконанні у відділі не перебуває. Вказує, з моменту отримання листа №32874 від 01.04.2025 10.04.2025 у десятиденний строк звернувся 17.04.2025 до суду, однак суд, повернув зазначену заяву позивача, керуючись ст. 169 КАС України, тому ставиться клопотання до суду поновлення строків для подання адміністративного позову. Твердження представника Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), що «відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному вебсайті Міністерства юстиції України за посиланням: https://erb.minjust.gov.ua. і позивач маючи вільний, відкритий доступ до цього сайту, пропустив строк звернення до суду» носять суб`єктивний характер, - оскільки не враховано значні обмеження позивача (технічного і майнового характеру) як особи зі статусом ВПО. Крім цього, ОСОБА_1 (позивач) звернувся з заявами від 21.03.2025 до Комунарського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виключення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з Єдиного реєстру боржників по виконавчому провадженню № 56284257. Заяви зареєстровано 31.03.2025, відповідь на них (лист «Про надання інформації» №32874 від 01.04.2025), позивач отримав 10.04.2025 це підтверджується штампом на конверті та відомостями з сайту «Укрпошта» про рух відправлення. Згідно з пунктом 94 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, у разі вручення рекомендованих поштових відправлень, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про надходження поштових відправлень з використанням абонентської поштової скриньки, згідно з укладеним договором, датою вручення вважається дата їх вкладення до скриньки. Отримавши лист відповідача № 32874 від 01.04.2025, відповідно до вимог ч. 2 ст. 287 КАС України, (з клопотанням про поновлення строку), позивач подав до суду позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонам доводи, розглянувши клопотання про залишення позову без розгляду та заяву про поновлення строку звернення до суду, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями ч.2 ст.122 КАС України передбачено загальне правило, відповідно до якого для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення винесено 19.11.2012 в межах виконавчого провадження № 56284257, при цьому позивач звернувся до суду 23.04.2025, тобто, поза межами встановленого законом строку звернення до суду.

Суд, зазначає, Верховний Суд в постановах від 12.02.2019 по справі №807/12/18, від 13.05.2019 по справі № 120/4414/18-а визначив, що "повинна" була дізнатись слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатись, а не обов`язок особи дізнатись про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав якщо: знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатись про те, яке рішення прийнято або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатись не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатись про порушення своїх прав.

Суд враховує, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17.

Як встановлено судом, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №35102644 з примусового виконання виконавчого листа № 6/0808/206/2012 виданого 29.10.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 76 780 гривень 67 коп. моральну шкоду в розмірі 3000 гривень та судові витрати в сумі 1743 гривні 81 копійка, а всього 81 523 гривні 81 копійку.

Виконавче провадження № 56284257 з примусового виконання постанови державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції № 35102644 від 19.11.2012 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 8 152,38 грн (залишок боргу: 4 382,18 грн.) було відкрито державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 26.04.2018.

23.08.2024 до Управління надійшла заява ОСОБА_1 , датована 18.08.2024 і адресована начальнику Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дудіну Т.М., в якій позивач просив «закрити ВП № 56284257 у зв`язку зі спливом строку давності, та видалити відомості про боржника по ВП № 56284257 з Єдиного реєстру боржників та з Автоматизованої системи виконавчогоь провадження».

28.08.2024 Управлінням було надано заявнику вичерпну відповідь, де було роз`яснено норми чинного законодавства, що регулюють питання, порушені заявником, тощо.

Отже, вказане свідчить про обізнаність позивача про наявність виконавчого провадження та внесення відомостей про нього як про боржника до Єдиного реєстру боржників, разом з тим, до суду з даним позовом за захистом свого права позивач звернувся лише у 2025 році, тобто з порушенням строку, визначеного статтею 287 КАС України.

Представником позивача у заяві про поновлення строків звернення до суду не вказано, які саме непереборні та об`єктивні перешкоді або труднощі, які не залежать від волі суб`єкта, унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позову.

При цьому, отримання позивачем листа від 01.04.2025 №32874 у відповідь на його заяву не змінює момент коли, з якого позивач повинен був дізнатись про протиправні, на його думку, дії та бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби України.

Окрім того, суд наголошує, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від неї самої, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Слід зазначити, що обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Крім того, суд звертає увагу позивача та представника позивача на те, що обов`язок кожного громадянина знати законодавство закріплений в частині першій статті 68 Конституції України, за змістом якої кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Разом з тим, обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тобто, закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідомий принцип права: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, який міститься в частині другій статті 68 Конституції України.

Тому, на переконання суду, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідачів порушенні його права чи законні інтереси, то враховуючи презумпцію знання законодавства, він повинен знати, що згідно з приписами КАС України може оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність до суду в межах строку звернення, визначеного цим Кодексом.

Також суд враховує, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні"(даліУказ №64/2022), затвердженимЗаконом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому його дія подовжена. Суди працюють у штатному режимі на виконанняст.122 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (даліВС) в ухвалі від 18 травня 2022 року у справі №802/592/17-а відмовив у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, визнавши зазначені причини пропуску строку неповажними та відмовив у відкритті касаційного провадження. Так, Верховний Суд зазначив: «…Щодо посилання скаржника на обставину запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, колегія суддів вважає, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках, тим більш, якщо пропуск цього строку відбувся ще до запровадження воєнного стану.».

Суд також урахував висновки ВС викладені у постанові від 06.09.2022 у справі №420/16598/21, згідно з якимисам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для безумовного продовження процесуального строку, відстрочення, розстрочення чи звільнення від сплати судового збоку у всіх абсолютно випадках. Поновлення строків це виняток, а війна загальна умова для всіх.

Частиною 6 ст.161 КАС України регламентовано, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що представником позивача не доведено факту того, що позивач не міг знати про оскаржувану постанову, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви представника позивача та поновлення строку звернення до суду.

Таким чином, наявні правові підстави для задоволення клопотання про залишення позову без розгляду.

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.240 КАС України про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Керуючисьст.ст. 122, 123, 240, 243, 247, 248, 256, 287, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

Клопотання про залишення позову без розгляду по справі, - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Залізнична, 9а, м. Запоріжжя, 69002, ), Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Європейська, 16, м. Запоріжжя, 69104, ), Центрального відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Брюллова, буд. 5, м. Запоріжжя, 69068, ), Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Залізнична, буд. 9, м. Запоріжжя, 69002, ) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 256 КАС України.

Ухвала суду підлягає оскарженню в порядку ст. 287 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 30 червня 2025 року.

Суддя А.В. Сіпака