Справа № 826/11814/18
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, в якому просить визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № З-2206/1-10/10-52/2206/08/01 від 22.06.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що мало місце притягнення Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" до відповідальності за діяння, в періоді вчинення якого чинне законодавство не визначало його як правопорушення, а також поза межами строків притягнення до відповідальності за правопорушення у сфері містобудування, з яким позивач не погоджується та просить скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № З-2206/1-10/10-52/2206/08/01 від 22.06.2018 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 17.10.2018 року.
03.09.2018 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач під час перевірки встановив, що згідно із наданого технічного паспорта БТІ від 05.04.2018р., зазначено, що прибудова розмірами 1,5x3,89м побудована самовільно. Проектну документацію на реконструкцію АЗС замовник будівництва не надав.
Автомобільний газозаправний пункт (АГЗП) експлуатується без прийняття в експлуатацію, відповідно до вимог законодавства.
За результатами розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності 22.06.2018 відповідно до положень Закону України «Про відповідальністю за правопорушення у сфері будівної діяльності», Головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Бутківським О.М. було винесено відносно позивача.
Постанову № 3-2206/1-10/10-52/2206/08/01 від 22.06.2018 року про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення, передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 1585800 грн.
10.09.2018 року позивач надав відповідь на відзив, де вказав, що протягом вересня - жовтня 2010 року підприємством (що в той час мало назву ПІІ «ЛУКОЙЛ-Україна») замовлено проведення робіт із облаштування АГЗП без улаштування фундаменту на АЗС 10-22. Роботи виконувалися Товариством з обмеженою відповідальністю «ГАЗОВИК» на підставі Договору № 10/956 на виконання будівельно-монтажних робіт від 21.06.2010 року. Відповідно до положень п. 36 Порядку надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого звою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 року № 1104 (чинною в період здійснення них будівельних робіт) визначено, що будівельні роботи із облаштування автомобільних правних пунктів технологічним обладнанням без улаштування фундаментів здійснюються без отримання дозволу на виконання будівельних робіт.
Таким чином, визначення в Договорі № 10/956 виконання будівельно-монтажних робіт повною мірою відповідає положенням чинного на момент здійснення таких робіт законодавству та не потребує отримання дозволу та введення в експлуатацію.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 року закрито підготовче провадження розгляд справи призначено на 11.03.2019 року о 11:00 год.
Законом України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 р. № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до положень абзаців другого - четвертого пункту 2 розділу ІІ Закону № 2825-IX до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.
Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України Про судоустрій і статус суддів, Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 року №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).
Суд переніс розгляд справи на 25.03.2025, 29.04.2025.
У судове засідання з`явився представник позивача через відео зв`язок, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Відомості про вручення судової повістки в матеріалах справи наявні, причини неявки невідомі.
Суд вирішив розгляд справи здійснювати в письмовому провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд зробив такі висновки.
Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" (30603572) (раніше - Підприємство з іноземними інвестиціями "Лукойл Україна", надалі - ПІІ "Амік Україна") за даними про основний вид економічної діяльності згідно із виписки від 10.05.2017 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань займається оптовою торгівлею твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.
Підприємство є власником АЗС 10-22 , що знаходиться за адресою Київська область, смт Бородянська, вул. Київська, 1/1. АЗС було прийнято в експлуатацію 28.12.2000 року.
Відповідно до направлення для проведення перевірки від 29.05.2018 року № 368.18/01та на підставі звернення Головного слідчого управління служби безпеки України від 11.05.2018 року за № В/3956 здійснено позапланову перевірку об`єкту реконструкції АЗК в Київській області, смт Бородянка, вул. Київська,1/1(траса Київ-Ковель, Ягодин 50 км) щодо дотримання суб`єктом містобудування ПП «АМІК Україна» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на підставі наказу (розпорядження) Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області від 29.05.2018 № 1071.
За результатами перевірки складено акт № Т-1206/5 від 12.06.2018, яким встановлено порушення:
- згідно із маркування технологічного обладнання - заправної колонки та резервуару для приймання, зберігання і заправлення автомобілів газом виготовлено та змонтовано в 2012 році;
- під час перевірки встановлено, що ПП «АМІК УКРАЇНА» виконав будівельно-монтажні роботи з реконструкції АЗС в період з вересня по жовтень 2010 року, а саме: встановлення автомобільного газозаправного пункту (АГЗП): змонтовано технологічне обладнання - заправна колонка та 2 резервуари для приймання, зберігання і заправлення автомобілів газом (кожна об`ємом по 4,85 м3), без і отримання дозволу на виконання будівельних робіт.
- згідно із наданого технічного паспорта БТІ від 05.04.2018р., інвентарна справа №1456/042018, зазначено, що прибудова «а» розмірами 1,5x3,89м побудована самовільно; проектну документацію на реконструкцію АЗС замовником будівництва не надав;
- автомобільний газозаправний пункт (АГ311) експлуатується без прийняття в експлуатацію, відповідно до вимог законодавства.
- замовник не забезпечив здійснення технічного та авторського нагляду.
Головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Бутківський Олександр Миколайович розглянув матеріали справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме: протокол № 1-Л-З-1206/4 від 12.06.2018 року, акт перевірки від 12.06.2018 року № Т-1206/5, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 12.06.2018 року № С-1206/5, припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 12.06.2018 року № С-1206/8 складених за результатами позапланової перевірки, постановив визнати ПП «АМІК Україна» винним у вчинені правопорушення, передбаченого абз. 4 п.4 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 1 585 800 грн.
Позивач, не погоджуючись з постановою про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № З-2206/1-10/10-52/2206/08/01 від 22.06.2018 року, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI (надалі - Закон №3038-VI).
Відповідно до абзацу п`ятого частини першої ст. 4 Закону №3038-VI об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.
Згідно із частиною другої ст. 4 Закону №3038-VI cуб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.
За приписами частини першої ст. 41 Закону №3038-VI Державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Підставами для проведення позапланової перевірки, відповідно до абзацу шостого частини першої цієї ж статті Закону №3038-VI є, у тому числі, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Аналогічне положення знайшло своє відображення й у п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (надалі - Порядок №553).
Повноваження посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки визначені частиною третьою ст. 41 Закону №3038-VI, положення якої також кореспондуються з п. 11 Порядку № 533, зокрема, передбачено право складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт; забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію; здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото, аудіо- та відеотехніки.
Відповідно до пп. 16, 17, 21 Порядку №533 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.
У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).
Якщо суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною такого акта.
Суд зазначає, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, окрім права, зокрема, подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки, передбаченого п. 13 Порядку №553, згідно його п. 14 зобов`язаний, у тому числі, надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Згідно із абзацем першого підп. 8 п. 11 Порядку №553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, а відповідно до абзацу другого п. 12 Порядку №553, зобов`язані у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством.
Відносно виявленої під час перевірки прибудова побудованої самовільно суд вважає безпідставним з огляду на таке.
Відповідно до абзацу третього п. 3 частини другої ст. 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" від 14.10.1994 року №208/94-ВР (надалі - Закон №208/94-ВР) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), - у розмірі дев`ятисот прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Відповідно до абзацу четвертого п. 4 частини другої ст. 2 Закону №208/94-ВР в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти містобудування, які є замовниками будівництва об`єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за правопорушення, у вигляді експлуатації або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації чи в акті готовності об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із значними наслідками (СС3), - у розмірі дев`ятисот прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Діюча на той час редакція Закону №208/94-ВР не містила згаданих вище положень, за якими позивача було притягнуто до відповідальності, натомість ст. 1 Закону №208/94-ВР передбачала відповідальність підприємств, їх об`єднань, установ та організацій (далі - підприємства) незалежно від форм власності, які здійснюють проектування, роботи по будівництву, реконструкції, реставрації та капітальному ремонту (далі - будівельні роботи), виготовляють будівельні матеріали, вироби і конструкції, а так само які є замовниками у будівництві або поєднують функції замовника і підрядчика за правопорушення у сфері містобудування у вигляді штрафу, в тому числі, за проведення будівельних робіт без дозволу на їх виконання або без затвердженої проектної документації - у розмірі п`ятдесяти відсотків вартості цих робіт, а також за експлуатацію або використання будинків чи споруд після закінчення будівництва без прийняття їх державними приймальними (технічними) комісіями - у розмірі десяти відсотків вартості виконаних робіт.
Відповідно до п. 6 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року №244 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)(надалі - Порядок №244), штраф за правопорушення може бути накладено на суб`єкта містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше ніж через три роки з дня його вчинення.
Днем виявлення правопорушення є день складення акта перевірки відповідного суб`єкта містобудування.
За підпунктами 1-3 п. 8 Порядку №244 провадження у справі про правопорушення у сфері містобудівної діяльності не може бути розпочате, а розпочате провадження підлягає закриттю в разі: відсутності події і складу правопорушення у сфері містобудівної діяльності; втрати чинності відповідним положенням Закону, яке передбачає відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності; закінчення на момент розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності строків, передбачених Законом.
Також, згідно із п. 11 ст. 2 Закону №208-94/ВР (в редакції, на час винесення оскаржуваних рішень) штраф може бути накладено на суб`єктів містобудування протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніш як через три роки з дня його вчинення.
В контексті хронології правового регулювання спірних відносин у постанові №К/800/145/17 від 21.06.2017 року колегія суддів Вищого адміністративного суду України з посиланням на правовий висновок у постанові Верховного Суду України від 04.03.2014 року у справі №21-433а13 зазначила, що поняття "експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта" не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов`язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає не в недотриманні встановленого правопорядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об`єкта містобудування з початку його використання.
Таким чином, логічним висновком має бути судження про те, що обов`язок введення об`єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб`єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов`язок, не ввели об`єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.
Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 зазначив, що за закріпленим у частині першій ст. 58 Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Отже, конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, вказує на неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.
Оскільки експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію не була врегульована Законом №3038-VI, а положення Закону №208-94/ВР не передбачали відповідальності саме за експлуатацію або використання об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, застосування контролюючим органом у відношенні позивача положень частини восьмої ст. 39 Закону №3038-VI та як наслідок абзацу четвертого п. 4 частини другої ст. 2 Закону №208-94/ВР, є протиправним.
З урахуванням вищенаведеної позиції висловленої в постанові Верховного Суду від 04.03.2014 року у справі № 21-433а13 в частині того, що поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта» не може тлумачитись як триваюче правопорушення, тому, на думку суду, підприємство не може біти притягнуто до відповідальності за експлуатацію АЗС № 10-22, що потребують отримання дозволу та термін притягнення до відповідальності сплив.
З урахуванням вищенаведеного, суд робить висновок, що відповідач при винесенні оскаржуваних позивачем рішень, надав правову оцінку встановленим обставинам на відповідність вимогам законодавства, чинного станом на дату проведення перевірки, залишивши поза увагою правове регулювання цих відносин, яке діяло у період власне їх виникнення, вийшовши за межі встановлених законодавством повноважень та строків притягнення до відповідальності за виявлені правопорушення, а відтак на думку суду позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.
За частиною першою та другою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із положеннями ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням зазначеного, судовий збір у розмірі 23 787,00 грн, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності № З-2206/1-10/10-52/2206/08/01 від 22.06.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 30.06.2025 року.

Суддя С.В. Ніколайчук