Справа № 160/980/24
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 червня 2025 року

м. Київ

справа №160/980/24

адміністративне провадження №К/990/17512/25; К/990/17514/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Шишова О. О., суддів: Дашутіна І. В., Яковенка М. М., розглянувши заяви Давидова Юрія Івановича про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі головуючого судді - Шишова О. О., суддів: Дашутіна І. В., Яковенка М. М., від участі у розгляді справи № 160/980/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про виключення відомостей про недоїмку з єдиного внеску,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДПС у Дніпропетровській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо внесення до інтегрованої карти платника 29 травня 2019 року платіж 000 назва податку для фізичних осіб підприємців, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, назва операції поновлено в поточному році виключеного/скасованого в минулих роках донарахованого єдиного внеску за актами ап.ріш № від 16 жовтня 2018 року по рішенню про підтвердження податкового повідомлення-рішення по розгляду скарги по суті №18478/Д/99-99-11-02-02-25 від 26 листопада 2018 року в сумі 174 506,33 грн;

- зобов`язати виключити з інтегрованої карти платника 29 травня 2019 року платіж 000 назва податку для фізичних осіб підприємців, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, назва операції поновлено в поточному році виключеного/скасованого в минулих роках донарахованого єдиного внеску за актами ап.ріш № від 16 жовтня 2018 року по рішенню про підтвердження податкового повідомлення-рішення по розгляду скарги по суті №18478/Д/99-99-11-02-02-25 від 26 листопада 2018 року в сумі 174 506,33 грн;

- визнати протиправними дії щодо внесення до інтегрованої карти платника 20 листопада 2018 року платіж 000 назва податку для фізичних осіб підприємців, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, назва операції 05.10.2018 донараховані штрафні санкції з єдиного внеску за актом поточного року № від 16 жовтня 2018 року в сумі 26 418,76 грн;

- зобов`язати виключити з інтегрованої карти платника штрафні санкції з єдиного внеску в сумі 26 418,76 грн, внесені 20 листопада 2018 року платіж 000 назва податку для фізичних осіб підприємців, в тому числі які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, назва операції 05 жовтня 2018 року донараховані штрафні санкції з єдиного внеску за актом поточного року № від 16 жовтня 2018 року в сумі 26 418,76 грн;

- зобов`язати відкликати з Покровського відділу Державної виконавчої служб в місті Кривого Рогу Дніпропетровської області вимогу Ф-6892-57 від 06 червня 2019 року про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року та прийнято нову постанову, якою позов задоволено.

Окремою ухвалою постановлено про виявлені факти інформувати начальника ГУ ДПС у Дніпропетровській області для вжиття заходів щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, які не внесли до інтегрованої картки ОСОБА_1 дані про судове рішення, яким визнана відсутність недоїмки з єдиного внеску та які незаконно пред`явили до примусового виконання вимогу Ф-6892-57 від 06 червня 2019 року.

Не погоджуючись з наведеними рішеннями суду апеляційної інстанції, ГУ ДПС у Дніпропетровській області звернулося до Верховного Суду з касаційними скаргами.

Ухвалами Верховного Суду від 13 травня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2025 року та на окрему ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі № 160/980/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про виключення відомостей про недоїмку з єдиного внеску.

30 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшли заяви ОСОБА_1 про виправлення описок в ухвалах від 13 травня 2025 року.

Ухвалою Верховний Суд від 27 травня 2025 року відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалах Верховного Суду від 13 травня 2025 року у справі №160/980/24.

13 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів від розгляду цієї справи.

У зв`язку з перебуванням суддів, що входять до складу колегії, у відпустці, вирішення заяви про відвід колегії суддів у справі вирішується після виходу суддів із відпустки.

Обґрунтовуючи подану заяву, позивач фактично висловлює незгоду з ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_1 про виправлення описок в ухвалах від 13 травня 2025 року у справі №160/980/24. Свою позицію позивач мотивує тим, що у вказаній ухвалі допущено очевидну технічну помилку - зазначено неналежного суб`єкта подання касаційної скарги, а саме: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області замість фактичного скаржника - Державної податкової служби України.

Зокрема, єдиною касаційною скаргою у цій справі є скарга, подана 24 квітня 2025 року Державною податковою службою України. Жодної іншої касаційної скарги, зокрема від ГУ ДПС у Дніпропетровській області, до Верховного Суду у справі № 160/980/24 не надходило. З огляду на це висновки суду про подання скарги саме ГУ ДПС у Дніпропетровській області є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним матеріалам справи.

Водночас позивач вважає, що справа належить до категорії справ незначної складності відповідно до частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) КАС України, а тому у ній допускається участь представника, який не є адвокатом, за умови підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності, що прямо передбачено частиною другою статті 57 КАС України. Незважаючи на це, суд фактично проігнорував зазначені положення, чим, на думку позивача, безпідставно обмежив його гарантоване законом право на доступ до правосуддя та участь у розгляді справи.

Такі дії, у сукупності з відмовою у виправленні очевидної описки, формують обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності та неупередженості складу суду. Також, суд не врахував сталої судової практики Верховного Суду щодо застосування інституту представництва у справах незначної складності (зокрема, постанов у справах № 826/17866/18, № 160/8324/19), а також порушив основоположні принципи адміністративного судочинства - зокрема, принцип процесуальної рівності сторін та заборону надмірного формалізму (статей 7, 9 КАС України).

16 червня 2025 року на адресу суду надійшла заява ГУ ДПС у Дніпропетровській області, у якій відповідач просить відмовити у задоволенні заяв про відвід колегії суддів.

Крім того, у цій заяві відповідач просить розглянути питання про застосування до позивача заходів процесуального примусу у зв`язку з наявністю в його діях, які полягають у поданні безпідставної заяви про відвід, ознак зловживання процесуальними правами.

Розглянувши клопотання відповідача про застосування до позивача заходів процесуального примусу, суд не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно зі статтею 144 КАС України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення. Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.

Статтею 145 КАС України передбачено, що заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.

До однієї особи не може бути застосовано кілька заходів процесуального примусу за одне й те саме порушення.

Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Перелік дій, які підпадають під ознаки зловживання процесуальними правами, закріплений нормою частини другої статті 45 КАС України, проте, за будь-яких умов, визнання певних дій зловживанням процесуальними правами здійснює виключно суд, керуючись власним розсудом та виходячи з конкретних обставин справи.

Суд з метою запобігання зловживанням справами активно забезпечує справедливий баланс використання учасниками процесу своїх прав і обов`язків, що не спростовує принцип змагальності сторін. Обмеження чи позбавлення процесуального права повинно застосовуватися судом відповідно до принципу пропорційності.

Дослідивши подану заяву та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не містить достатніх аргументів та належних доказів, які б давали суду підстави для висновку про зловживання позивачем своїми процесуальними правами процесуальними правами, або ж вчинення позивачем дій чи допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, або невиконання останнім своїх процесуальних обов`язків.

Доводи заявника зводяться лише до незгоди відповідача із заявленням відводу колегії суддів, що, в свою чергу, не може розцінюватися як зловживання процесуальним правом, тому у задоволенні клопотання про застосування заходів процесуального примусу Суд відмовляє.

Щодо безпосередньо заяв позивача про відвід колегії суддів.

Так, відповідно до частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною першою, другою статті 36 КАС України передбачено випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно з частиною третьою статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Зі змісту наведених норм випливає, що для відводу судді, колегії суддів необхідно обґрунтувати наявність обставин, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Суд зазначає, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Зміст поданої позивачем заяви про відвід колегії суддів від розгляду цієї справи не містить підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, а зводиться до суб`єктивних припущень щодо упереджених дій судді без наведення будь-яких обґрунтувань такої зацікавленості.

Доводи заявника зводяться до незгоди з ухвалами Верховного Суду від 27 травня 2025 року, якими відмовлено у задоволенні заяв про виправлення описок, допущених в ухвалах Верховного Суду від 13 травня 2025 року.

Отже, мотиви, наведені у поданій заяві, не є чинником, який може свідчити про упередженість та необ`єктивність колегії суддів та не можуть слугувати підставою для відведення колегії, оскільки фактично зводяться до припущень позивача.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість головуючого судді - Шишова О.О., суддів: Дашутіна І. В., Яковенка М. М. у результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які обґрунтовано викликають сумнів у їх неупередженості, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Отже, при розгляді заяв про відвід колегії суддів не встановлено будь-яких передбачених законом обставин, які б давали підстави для відводу суддів у цій справі.

При цьому, заявлені відводи обумовлені не погодженням з процесуальними рішеннями не свідчить про упередженість чи особисту заінтересованість колегії суддів.

З огляду на те, що, колегія суддів не встановила будь-яких обставин, які можуть слугувати підставою для задоволення заяв позивача про відвід головуючого-судді - Шишова О. О., суддів: Дашутіна І. В., Яковенка М. М., а тому дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Таким чином, питання про відвід підлягає вирішенню в порядку частини 4 статті 40 КАС України суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про застосування заходів процесуального примусу.

Заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі головуючого судді - Шишова О. О. суддів: Дашутіна І. В., Яковенка М. М. від участі у справі № 160/980/24 визнати необґрунтованою.

Передати заяви про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі головуючого судді - Шишова О. О., суддів: Дашутіна І. В., Яковенка М. М. від участі у справі № 160/980/24 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді І. В. Дашутін

М. М. Яковенко