Справа № 240/20639/20
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 червня 2025 року

м. Київ

справа №240/20639/20

адміністративне провадження № К/990/27709/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Гриціва М.І., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №240/20639/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 із 1 жовтня 2020 року підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 1 жовтня 2020 року нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Після набрання судовим рішенням законної сили, 15.03.2021 позивачу надіслані виконавчі листи.

20.12.2024 позивач у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України звернувся до суду із заявами про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення вх. №70858/24 від 20.12.2024 та вх. №1951/25 від 13.01.2025 задоволенні.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подати до Житомирського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі №240/20639/20 у тримісячний строк з моменту отримання копії цієї ухвали.

14.05.2025 на адресу суду першої інстанції надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за вх. №39240/25.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про виконання судового рішення в адміністративній справі №240/20639/20.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 залишено без руху та запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, у п`ятиденний строк з моменту отримання ухвали суду виконати вимоги цієї ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги, шляхом надання оригіналу документу про сплату судового збору.

Копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом отримано 09.06.2025, тобто останнім днем строку, що встановлений судом на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, є 16.06.2025.

Позивач подав до апеляційного суду заяву, де зазначив, що судовий збір при зверненні з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, прийнятої за результатом розгляду заяви з питань, визначених у статті 382 КАС України, не підлягає сплаті.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 23.05.2025 повернуто особі, яка її подала на підставі частини другої статті 298, пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

27.06.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №240/20639/20 і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування підстав для касаційного оскарження зазначеного судового рішення покликається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14.02.2018 у справі №2а/0470/2563/12, від 11.08.2021 у справі №560/4364/19.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Суд апеляційної інстанції встановив, що скаржник отримав копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, однак у встановлений судом п`ятиденний строк недоліки апеляційної скарги не усунув, що в свою чергу стало підставою для постановлення оскаржуваної ухвали від 17.06.2025 про повернення апеляційної скарги скаржнику.

Приписами пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України встановлено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Положенням пункту 1 частини четвертої цієї ж статті визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Позивач, отримавши копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, не усунув її недоліки в частині сплати судового збору, а тому суд апеляційної інстанції правомірно повернув своєю ухвалою від 17.06.2025 вказану скаргу заявнику.

Колегія суддів звертає увагу на правову позицію Великої Палати Верховного Суду з питання справляння судового збору при поданні апеляційних і касаційних скарг, наведену у постанові від 28.05.2018 у справі №915/955/15 та у постановах Верховного Суду від 13.04.2022 у справі №204/827/17, від 09.02.2023 у справах №380/22710/21, №120/3532/21-а, від 13.04.2023 у справі №120/2767/20-а, від 10.05.2023 у справі №1.380.2019.006615, від 14.12.2023 у справі №400/1715/20.

Так, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 5.1, 5.2 постанови від 28.05.2018 у справі №915/955/15 сформулювала правову позицію у питанні сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, про те, що положення статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) «стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом № 3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.».

Висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у господарській справі, проте Закон №3674-VI у цій частині є універсальним і не розрізняє підходи до вирішення питання сплати судового збору за оскарження процесуальних ухвал залежно від юрисдикції.

У силу приписів пункту 1 частини другої статті 45 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Отже, під час розгляду цієї справи мають враховуватися висновки Верховного Суду, висловлені саме у складі Великої Палати Верховного Суду.

Зазначені висновки суду узгоджуються із позицією щодо застосування статті 132 КАС України та статті 4 Закону № 3674-VI, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.05.2018 у справі №915/955/15 та, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17.02.2020 у справі №320/5719/19, від 24.11.2021 у справі №826/17526/18, від 13.04.2022 у справі №204/827/17, від 09.02.2023 у справі №120/3532/21-а, від 09.02.2023 у справі №380/22710/21, від 13.04.2023 у справі №120/2767/20-а, від 04.05.2023 у справі №645/135/21, від 04.07.2023 у справі №160/1712/21, від 14.12.2023 у справі №400/1715/20, від 25.01.2024 у справі №380/11373/22 та від 30.05.2024 у справі №216/3590/23.

У контексті наведеного Суд відхиляє посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.02.2018 у справі №2а/0470/2563/12, від 11.08.2021 у справі №560/4364/19, оскільки застосування положень Закону України «Про судовий збір» у питанні сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу вирішено саме Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.05.2018 у справі №915/955/15.

Крім того, аналогічний правовий підхід висловлено в ухвалі Верховного Суду від 23.10.2024 у справі №560/3125/20.

Таким чином, правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування чи тлумачення відсутні.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За викладених обставин Суд вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_1 слід визнати необґрунтованою, що є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі №240/20639/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач С.Г. Стеценко

Судді М.І. Гриців

Н.В. Коваленко