Справа № 640/21126/22
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року № 640/21126/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області, у якому просило суд:

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у Вінницькій області щодо невідображення в інтегрованій картці платника - регіональної філії «Південно-Західна залізниця» сплаченого AT «Укрзалізниця» протягом квітня - травня 2020 податку на доходи фізичних осіб у розмірі 429 200,00 грн.

- зобов`язати ГУ ДПС у Вінницькій області відобразити в інтегрованій картці платника - регіональної філії «Південно-Західна залізниця» сплачений AT «Укрзалізниця» протягом квітня - травня 2020 податок на доходи фізичних осіб у розмірі 429 200,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не відображено в інтегрованій картці регіональної філії «Південно-західна залізниця» податку на доходи фізичних осіб за спірний період, який сплачено позивачем, оскільки регіональна філія «Південно-західна залізниця» не має статусу юридичної особи.

5 грудня 2022 року, Окружним адміністративним судом м. Києва відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Матеріали справи отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено судді Кочановій П.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року прийнято до провадження адміністративну справу, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Представником відповідача надано до суду відзив, в якому проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Відзив обґрунтовано тим, що надані позивачем платіжні доручення оформлені з порушенням вимог Наказу № 666, а саме невірно зазначено реквізити «Призначення платежу». Таким чином, платіжні доручення було рознесено та відображено безпосередньо в інтегрованій картці платника податків АТ «Укрзалізниця» на відповідний платіж, томі дії ГУ ДПС у Вінницькій області в даному випадку є правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №735 затверджено статут АТ «Укрзалізниця»; відповідно до підпункту 2, 14 пункту 105 Статуту передбачено право позивача вирішувати питання організації господарської діяльності, фінансування, ведення обліку та звітності. До компетенції правління товариства належить, зокрема, затвердження положень про філії, представництва, інші відокремлені підрозділи товариства, їх організаційної структури та вирішення питань щодо управління їх роботою.

Листом ДТГО «Південно-західна залізниця» від 27 листопада 2015 року №НДЕ-5/1972 Вінницьку ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області повідомлено, що 23 жовтня 2015 року регіональну філію «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українські залізниці» було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб а фізичних осіб-підприємців, про що зроблено відповідний запис за №1 070 103 0002 060039 та надіслано заяву за формою №1-ОПП для взяття на облік платником податків за неосновним місцем обліку.

Відповідно до витягу з протоколу №Ц-57/56 Ком.т. засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 07 червня 2017 року ухвалено запровадити пілотний проект на базі регіональної філії «Південно-західна залізниця» з підняття платіжних функцій з рівня виробничих підрозділів на рівень регіональної філії з подальшим закриттям доходних та видаткових рахунків на виробничих підрозділах філії.

Відповідно до Додатку №1 до протоколу №Ц-45/37 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 23 квітня 2020 року затвердженого Положення про регіональну філію «Південно-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» (далі по тексту - Положення).

Пунктом 2.1 Положення визначено, що філія є відокремленим підрозділом АТ «Укрзалізниця», який не має статусу юридичної особи; філія діє від імені та в інтересах позивача, здійснює делеговані позивачем функції у визначеному регіоні транспортної мережі відповідно до мети, завдань та предмета діяльності АТ «Укрзалізниця».

Відповідно до пункту 2.5 Положення для забезпечення ведення господарської діяльності філія може мати поточні рахунки в національній валюті, інші рахунки в установах банків у встановленому законодавством та АТ «Укрзалізниця» порядку без права розпорядження ним; фінансово-економічні показники філії є складовими фінансово-економічних показників позивача.

Протягом квітня травня 2020 року товариством з рахунку №U3011661 платіжними дорученнями сплачено податок на доходи фізичних осіб на заробітну плату, виплачену регіональною філією «Південно-Західа залізниця» та її структурними підрозділами своїм співробітникам, у розмірі 429 200,00 грн.

Між цим, вищевказані платежі відповідно до інформації, розміщеної в Електронної кабінеті платника податків, станом на час звернення з даним позовом до суду не зараховані до інтегрованої картки платника регіональної філії «Південно-Західна залізниця», відкритої в ГУ ДПС у Вінницькій області.

Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» неодноразово зверталась до ГУ ДПС у Вінницькій області з проханням зарахувати кошти, що перераховані Товариством в рахунок сплати ПДФО Філією до ІКП останньої.

Проте, ГУ ДПС у Вінницькій області відмовляло регіональній філії «Південно-Західна залізниця» у задоволенні вказаного прохання, посилаючись на технічну неможливість такого перерахування та допущені помилки у платіжних дорученнях на перерахування податку.

Листом від 13.09.2022 № ЦЦФ-05/118 Товариство звернулось до ГУ ДПС у Вінницькій області з проханням зарахувати перераховані Товариством грошові кошти у розмірі 429 200,00 грн. на ІКП регіональної філії «Південно-Західна залізниця».

ГУ ДПС у Вінницькій області листом від 14.10.2022 № 21546/6/02-32-24-10-12 повідомило Товариство про незмінність своєї позиції стосовно зарахування сплачених Товариством коштів на ІКП Філії та відмову в зарахуванні вищевказаних грошових коштів на ІКП Філії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 18 Податкового кодексу України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Підпунктами 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету або розрахункового документа на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.

Згідно підпункту 168.4.1, 168.4.2 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України податок, утриманий з доходів резидентів та нерезидентів, зараховується до бюджету згідно з Бюджетним кодексом України

Такий порядок застосовується всіма юридичними особами, у тому числі такими, що мають філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що розташовані на території іншої територіальної громади, ніж така юридична особа, а також відокремленими підрозділами, яким в установленому порядку надано повноваження щодо нарахування, утримання і сплати (перерахування) до бюджету податку (далі - відокремлений підрозділ). У разі прийняття рішення про створення відокремленого підрозділу юридична особа повідомляє про це контролюючі органи за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням таких новостворених підрозділів у встановленому порядку.

Підпунктом 168.4.3 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України визначено, що суми податку на доходи, нараховані відокремленим підрозділом на користь фізичних осіб, за звітний період перераховуються до відповідного бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

У разі якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб за такий відокремлений підрозділ, усі обов`язки податкового агента виконує юридична особа. Податок на доходи, нарахований працівникам відокремленого підрозділу, перераховується до відповідного бюджету за місцезнаходженням такого відокремленого підрозділу.

Згідно підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України юридична особа за своїм місцезнаходженням та місцезнаходженням не уповноважених сплачувати податок відокремлених підрозділів, відокремлений підрозділ, який уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) до бюджету податок, за своїм місцезнаходженням одночасно з поданням документів на отримання коштів для виплати належних платникам податку доходів, сплачує (перераховує) суми утриманого податку на відповідні рахунки, відкриті в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів за місцезнаходженням відокремлених підрозділів, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за місцезнаходженням земельних ділянок, земельних часток (паїв), виділених або не виділених в натурі (на місцевості).

Органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних бюджетів.

Органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів в установленому Бюджетним кодексом України порядку розподіляють зазначені кошти згідно з нормативами, визначеними Бюджетним кодексом України, та спрямовують такі розподілені суми до відповідних бюджетів.

Системний аналіз вищевикладених положень дає підстави для висновку про обов`язок нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб податковими агентами, якою, зокрема, є юридична особа у випадку, якщо відокремлений підрозділ не уповноважений нараховувати (сплачувати) податок на доходи фізичних осіб.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач фактично відмовив позивачу у зарахуванні сплаченого за квітень - травень 2020 року податку на доходи фізичних осіб на ІКП регіональної філії «Південно-західна залізниця». При цьому, відповідачем жодним чином не оспорюється факт сплати АТ «Укрзалізниця» податку на доходи фізичних осіб за вказаний період відповідно до наявних в матеріалах справи копій платіжних доручень на загальну суму 429 200,00 грн.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, позивачем на підтвердження відсутності у регіональної філії «Південно-західна залізниця» повноважень на сплату податку на доходи фізичних осіб долучено до матеріалів справи копію Додатку №1 до протоколу №Ц-45/37 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 23 квітня 2020 року затвердженого Положення про регіональну філію «Південно-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», відповідно до якого для забезпечення ведення господарської діяльності філія може мати поточні рахунки в національній валюті, інші рахунки в установах банків у встановленому законодавством та АТ «Укрзалізниця» порядку без права розпорядження ним; фінансово-економічні показники філії є складовими фінансово-економічних показників позивача.

Крім того, позивач звертався до відповідача відповідними листами з проханням зарахувати до ІКП регіональної філії «Південно-західна залізниця» податку на доходи фізичних осіб, сплачених позивачем за спірний період, зазначивши, що регіональна філія «Південно-західна залізниця» не має повноважень сплачувати, зокрема, податок на доходи фізичних осіб.

Разом з тим, під час розгляду даної справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано суду жодних пояснень та доказів, які б підтверджували правомірність не зарахування сплачених позивачем за регіональну філію «Південно-західна залізниця» податку на доходи фізичних осіб за спірний період.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та відсутність доводів відповідача щодо правомірності не зарахування податку на доходи фізичних осіб, сплачених позивачем за регіональну філію «Південно-західна залізниця» за спірний період, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно не відображено в інтегрованій картці платника - регіональної філії «Південно-західна залізниця» сплаченого позивачем протягом квітня - травня 2020 року податку на доходи фізичних осіб у розмірі 429 000,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованим, документально та нормативно підтвердженими.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідач.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4 962,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією від 30.11.2022 № 289617.

Враховуючи задоволення позову, на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в розмірі 4 962,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії ГУ ДПС у Вінницькій області щодо невідображення в інтегрованій картці платника - регіональної філії «Південно-Західна залізниця» сплаченого AT «Укрзалізниця» протягом квітня - травня 2020 податку на доходи фізичних осіб у розмірі 429 200,00 грн.

Зобов`язати ГУ ДПС у Вінницькій області відобразити в інтегрованій картці платника - регіональної філії «Південно-Західна залізниця» сплачений AT «Укрзалізниця» протягом квітня - травня 2020 податок на доходи фізичних осіб у розмірі 429 200,00 грн.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 962,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ).

Рішення складено у повному обсязі та підписано 30 червня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кочанова П.В.