Справа № 160/29132/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Лемзікової В.С.
представника позивача адвокат Беззубкін С.А.
представника відповідача -1 Павлушенко Ю.М.,
представника відповідача -2 Герасименко К.А.,
представника третьої особи адвоката Гусарова В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві (відповідач -1), Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (відповідач -2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОРЕСТ Х» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
01.11.2024 року представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвокат Беззубкін Сергій Михайлович звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року, адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
На виконання вимог ухвали суду від 12.11.2024 року, від представника позивача адвоката Беззубкіна С. М. на адресу суду 27.11.2024 року надійшла заява про усунення недоліків разом з уточненим позовом.
06 січня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останнім було, зокрема, зауважено, що ФОП ОСОБА_1 здійснювала реалізацію товару через мережу магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на підставі відповідного договору з ТОВ «ФОРЕСТ Х». Так, 30 листопада 2023р. між ТОВ «ФОРЕСТ «Х» та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір на продаж товару в мережі магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». За умовами вказаного договору ФОП ОСОБА_1 передавала ТОВ «ФОРЕСТ Х» на реалізацію товари - аксесуари та комплектуючі для електронних сигарет і систем нагрівання тютюну, для їх подальшого продажу кінцевим споживачам в мережі магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ТОВ «ФОРЕСТ Х». При цьому, «ФОРЕСТ Х» повідомляло ГУ ДПС у місті Києві про розміщення власного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: м. Київ, Харківське Шосе 144, Лот 3, шляхом подання звіту за формою 20-ОПП. Також, станом на дату проведення фактичної перевірки ТОВ «ФОРЕСТ Х» мало діючу Ліцензію на право Роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, для здійснення їх продажу у магазині «Вейп Бар» за адресою: м. Київ, Харківське Шосе 144, Лот 3, а також ОСОБА_3 має трудові відносини саме з цим товариством. Окрім наведеного, представником позивача було зауважено також про наявні процедурні порушення при проведенні перевірки.
Також, 06 січня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника Головного управління ДПС у м. Києві Подкалюка М. О. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
В підготовчому судовому засіданні 06.01.2025 року було оголошено перерву до 13.01.2025 року о 10:30 год.
08 січня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло заперечення на відповідь на відзив, в яких останнім, зокрема, зауважено, що під час проведення перевірки за місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , лот №3 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), посадовими (службовими особам) ГУ ДПС у м. Києві письмовий запит на надання документів, а також копію наказу та направлень на проведення фактичної перевірки було вручено представнику суб`єкта господарювання, яким є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вона є особою, що фактично здійснює розрахункові операції. Натомість ОСОБА_3 відмовилася від підписання вищезазначених документів, у зв`язку з чим, посадовими особами було складено відповідні акти. В акті про проведення фактичної перевірки також зазначено, що всупереч нормам чинного законодавства, ОСОБА_3 працює у ФОП ОСОБА_1 без укладання трудового договору. Крім того, в матеріалах справи містяться фото на яких видно, що вказана особа перебуває за прилавком торговельного об`єкта.
В підготовчому судовому засіданні 13.01.2025 року було оголошено перерву до 20.01.2025 року о 13:00 год.
20 січня 2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.
В підготовчому судовому засіданні 20.01.2025 року було оголошено перерву до 03.02.2025 року о 14:00 год.
27 січня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника Головного управління ДПС у м. Києві Павлушенко Ю. М. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 17.02.2025 року о 14:00 год.
13 лютого 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «ФОРЕСТ Х» надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.
17 лютого 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «ФОРЕСТ Х» надійшли пояснення третьої особи, в яких останнім було зазначено, що 30.11.2023 р. між ТОВ «ФОРЕСТ «Х» та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір на продаж товару в мережі магазинів «Вейп Бар». За умовами вказаного договору ФОП ОСОБА_1 передавала ТОВ «ФОРЕСТ Х» на реалізацію товари - аксесуари та комплектуючі для електронних сигарет і систем нагрівання тютюну, для їх подальшого продажу кінцевим споживачам в мережі магазинів «Вейп Бар», що належить ТОВ «ФОРЕСТ Х». Також ТОВ «ФОРЕСТ Х» зазначено, що 19.02.2024 реалізацію товару в зазначеному магазині здійснювала працівник ТОВ «ФОРЕСТ Х» ОСОБА_3 , яка працює в ТОВ «ФОРЕСТ Х» за основним місцем роботи на умовах повної зайнятості на посаді продавця непродовольчих товарів з 24.07.2023 року. Крім того, станом на 19.02.2024 року ТОВ «ФОРЕСТ Х» мало діючу Ліцензію на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, для здійснення їх продажу у магазині «Вейп Бар» за адресою: м. Київ, Харківське Шосе 144, Лот 3. ТОВ «ФОРЕСТ Х» розмістило магазин «Вейп Бар» за адресою: м. Київ, Харківське Шосе 144, Лот 3 на підставі договору оренди з ТОВ «СІЛЬПО-ФУД». Також ТОВ «ФОРЕСТ Х» шляхом подання звіту за формою 20-ОПП повідомляло ГУ ДПС у місті Києві про розміщення власного магазину.
17 лютого 2025 року до суду за допомогою засобів електронного зв`язку від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого провадження у справі за його відсутності.
В підготовчому судовому засіданні 17.02.2025 року було оголошено перерву до 24.02.2025 року о 15:00 год.
06.03.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від ТОВ «ФОРЕСТ Х» надійшла заява про розгляд справи без участі.
У судовому засіданні 06.03.2025 року було оголошено перерву до 31.03.2025 року о 13:00 год.
01.04.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від ГУ ДПС у м. Києві надійшло клопотання щодо відкладення судового засідання.
У судовому засіданні 31.03.2025 року було оголошено перерву до 07.04.2025 року о 13:00 год.
У судовому засіданні 07.04.2025 року було оголошено перерву до 21.04.2025 року о 14:00 год.
14 квітня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника Головного управління ДПС у м. Києві Павлушенко Ю. М. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
09 травня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника Головного управління ДПС у м. Києві Павлушенко Ю. М. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні 19.05.2025 року було оголошено перерву до 02.06.2025 року о 13:00 год.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 16.06.2025 року о 13:00 год.
В судове засідання 16 червня 2025 року представник позивача не з`явився, просив здійснювати подальший розгляд за його відсутністю.
Представник відповідача-1 у судовому засіданні 16 червня 2025 року пред`явлений позов не визнав та, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву доводи, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник відповідача-2 у судовому засіданні 16 червня 2025 року пред`явлений позов не визнав та, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив доводи, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник третьої особи в судовому засіданні 16.06.2025 року просив позов задовольнити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Наказом ГУ ДПС у м. Києві від 15.02.2024 №887-п, на підставі п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80, п.69.27 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", Закону України від 21.06.2012 року №5007-VI "Про ціни і ціноутворення" та інших нормативних актів, контроль за дотриманням яких покладено на територіальні органи ДПС, призначено проведення фактичної перевірки було призначено проведення фактичної перевірки платників податків/об`єктів , зазначених у додатках 1-30, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавств щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін, граничних цін та граничних рівнів торгівельної надбавки (націнки).
Обґрунтування: доповідна записка управління фактичних перевірок від 15.02.2024 року №346/26-15-07-07-00-12.
Згідно з додатком 4 до наказу від 15.02.2024 №887-п, перевірка здійснювалась відносно ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , лот №3 (магазин «VAPE BAR») з 19 лютого 2024 року тривалістю не більше 10 діб.
На підставі вказаного наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області та направлень на перевірку від 19 лютого 2024 року №3773/26-15-07-07-01 та №3775/26-15-07-01-02, посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві 29.02.2024 о 15 год. 00 хв. розпочато проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 »за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до Акту відмови від підписання направлення та отримання копії наказу на проведення перевірки перевірки №1130/26-15-07-07-00-17 від 19 лютого 2024 року, при проведенні перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », продавець ОСОБА_3 в присутності якого проводилась перевірка, був ознайомлений із змістом направлень та наказу на проведення фактичної перевірки, але розписатись в направленні на перевірку та отримати копію наказу на проведення фактичної перевірки відмовилась. Причину відмови від підпису продавець ОСОБА_3 пояснила тим, що отримала наказ керівництва.
Перед початком перевірки посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві була проведена контрольна розрахункова операція з придбання електронної одноразової сигарети «Elf Bar» на суму 350,00 грн. Розрахунок здійснювався у безготівковій формі із використанням банківського POS-терміналу та видачею нефіскального чеку (квитанції з POS-терміналу). Фіскальний чек не видавався, оскільки реєстратор розрахункових операцій/програмний реєстратор розрахункових операцій в магазині «VAPE BAR 44» за адресою: АДРЕСА_2 , відсутні (не зареєстровано).
- п. 1, 2,12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями), а саме проведення розрахункових операцій без використання РРО та без роздрукування відповідного розрахункового документа встановленої форми та змісту, на загальну суму 350,00 грн.;
- ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (із змінами та доповненнями), а саме роздрібна торгівля тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій;
- ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 №322-VIII.
Відповідно до Акту відмови від підписання матеріалів перевірки №008614 від 19 лютого 2024 року, продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 (особа, що уповноважена здійснювати розрахункові операції ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовилась від ознайомлення та підписання матеріалів перевірки.
За результатами проведеної перевірки були винесені податкові повідомлення-рішення:
Незгода позивача з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України в редакції на час спірних відносин).
Відповідно до п. 1.1 статті 1 ПК України, цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пунктом 19-1.1 статті 19-1 ПК України передбачено, що контролюючі органи виконують такі функції: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.
Згідно з пунктами 61.1, 61.2 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними устатті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.
Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 61 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється зокрема шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Згідно зі статтею 80 ПК Українипередбачений наступний порядок проведення фактичної перевірки.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Статтею 81 ПК України передбачені умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.
При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.
Керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).
Згідно з пп. 20.1.11 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.
Суд наголошує, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності передбачених пунктом 80.2 ст.80 ПК Українипідстав для її проведення (правова підстава) та пред`явлення документів, визначених пунктом 81.1 статті 81 ПК України (формальна підстава).
Податковий кодекс України пов`язує початок фактичної перевірки, яка здійснюється без попередження платника податків, але у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції, саме з врученням платнику податків або таким особам під розписку копії наказу про проведення перевірки. Право приступити до проведення фактичної перевірки посадові особи контролюючого органу мають за умови пред`явлення уповноваженій особі платника податку направлень на проведення такої перевірки та своїх службових посвідчень. Невиконання цих вимог не дає посадовим особам контролюючого органу права приступати до проведення фактичної перевірки та дозволяє платнику не допустити їх до проведення перевірки.
Отже, фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проведена посадовими особами Головного управління ДПС у м. Києві відповідно до рішення керівника контролюючого органу, а саме наказу заступника начальника Головного управління ДПС у м. Києві №887-п від 15.02.2024 року.
Щодо умов та порядку допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки у відповідності вимог пункту 80.7, ст. 80 та пункту 81.1 ст.81 ПК України суд зазначає наступне.
Так, судом встановлено, що в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, який підставою для проведення фактичної перевірки визначає наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Окрім цього, в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем також покладено пункт 69.27 підрозділу Х «Інші перехідні положення» ПК України, яким зокрема визначено, що фактична перевірка проводиться за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримання у встановленому законодавством порядку від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації, що свідчить про можливі порушення платником податків законодавства про ціни і ціноутворення; отримання письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Відповідачем в наказі №887-п від 15.02.2024 року жодним чином не обґрунтовано, що саме зумовило необхідність проведення перевірки, наявність (отримання) якої безпосередньо інформації стало приводом для її проведення, окрім як зазначення «обґрунтування» доповідна записка управління фактичних перевірок від 15.02.2024 року №346/26-15-07-07-00-12, в наказі відсутні належні посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки. У наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства та на підставі яких відомостей або документів (дата, номер) були встановлені можливі факти сумнівності у діяльності позивача.
У справі №420/9909/23 (постанова від 26.03.2024) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду висловив таку правову позицію:
«…єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.
Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.
Верховний Суд у складі Судової палати вважає, що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України».
У спірному випадку, застосовуючи вказані правові висновки Верховного Суду, можливо стверджувати те, що в наказі №887-п від 15.02.2024 року наявний допустимий обсяг інформації для визначення підстав для призначення фактичної перевірки, а саме наявне посилання на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, який передбачає єдину підставу для призначення перевірки.
В той же час, у справі №420/9909/23 (постанова від 26.03.2024) Верховний Суд зробив також висновок про те, що при перевірці правомірності призначення фактичної перевірки підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.
За висновком Верховного Суду лише у випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення.
У спірному випадку контролюючим органом (відповідачем у справі) не було обгрунтовано підстав для призначення фактичної перевірки, передбачених пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України. Не було надано відповідачем суду доказів того, що ним була отримана інформація від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення позивачем вимог податкового законодавства. Про наявність такої інформації відповідач не повідомляв суду а ні у відзиві на позов, а ні у запереченнях на відповідь на відзив.
Таким чином, застосовуючи вказані правові висновки Верховного Суду та враховуючи недоведеність відповідачем фактичних підстав для призначення перевірки, передбачених пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, суд вважає необгрунтованим призначення фактичної перевірки і з підстав, передбачених пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України.
Отже, встановивши зазначені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що у спірному випадку контролюючим органом не було дотримано вимог закону щодо визначених підстав для призначення фактичної перевірки, що, у свою чергу, свідчить про неправомірність проведення відповідачем такої перевірки.
У свою чергу, невиконання або порушення вимог Податкового кодексу України при призначені та проведенні перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, оскільки така перевірка не може породжувати будь-яких правових наслідків, окрім наслідків не легітимності усіх дій/рішень, які вчинені/прийняті у межах та за наслідками такої перевірки.
Установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, суд може не переходити до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №1340/3590/18 (постанова від 26.09.2022).
Також суд звертає увагу на те, що перед початком фактичної перевірки працівники Головного управління ДПС у м. Києві провели контрольну розрахункову операцію з купівлі одноразової електронної сигарети за ціною 350,00 грн, у ході якої було встановлено, що особа, яка здійснює розрахункові операції продавець ОСОБА_3 здійснила продаж товару без застосування реєстратору розрахункових операцій.
При цьому, позивач стверджує, що не має жодних правовідносин з ОСОБА_3 , тобто вона не є її найманим працівником і не є її представником у будь-якій формі.
Так, долученою до матеріалів справи податковою звітністю ТОВ «ФОРЕСТ Х» за 1 квартал 2024 року підтверджується як нарахування, так і виплата заробітної плати продавцю ОСОБА_3 , а трудовим договором між ТОВ «ФОРЕСТ Х» і ОСОБА_3 від 23.07.2023 року, наказом ТОВ «ФОРЕСТ Х» №25/к від 23.07.2023 року та Повідомленням про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту від 23.07.2023 року- перебування в трудових відносинах на посаді продавця ТОВ «ФОРЕСТ Х».
Водночас, з метою дотримання засади офіційного з`ясування всіх обставин та остаточного вирішення спору по суті суд вважає за необхідне розглянути доводи сторін щодо кожного з податкового повідомлення-рішення, які є предметом оскарження.
Як вже встановлено судом, за результатами перевірки контролюючим органом встановлено, зокрема, порушення п.1, 12, ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) проведення розрахункової операції без застосування реєстратора розрахункових операцій, невидача розрахункового документу (фіскального чеку) на суму 350 грн.
Закон України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закону України №265/95-ВР) визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Відповідно до пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги;
вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння);
Судом встановлено, що 30.11.2023 року між ТОВ «ФОРЕСТ Х» (виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) укладено договір №29/23 на продаж товару в мережі магазинів «Вейп Бар».
Відповідно до пункту 1.1. зазначеного договору замовник зобов`язується передавати товари, визначені цим договором, виконавцю для їх продажу в магазинах виконавця, а виконавець зобов`язується приймати товари на реалізацію та за обумовлену цим договором винагороду продавати ці товари третім особам.
Предметом цього договору є такі товари: комплектуючі та аксесуари для електронних сигарет та пристроїв нагрівання тютюну.
Найменування, кількість, часткове співвідношення за номенклатурою, ціна замовника на товари та інші характеристики товарів, що поставляються на реалізацію за цим договором, визначаються у видаткових накладних на певну партію товару (або у Специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього договору:
Замовник гарантує, що товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченим чинним законодавством України.
Товари повинні відповідати загальним критеріям якості для цього типу товарів.
Товари повинні бути упаковані замовником таким чином, щоб не допустити пошкодження (псування) та (або) знищення його під час поставки до прийняття товару Виконавцем.
Реалізація товару здійснюється виконавцем через мережу власних магазинів «Вейп Бар» на всій території України. Перелік магазинів виконавця, що будуть залучені для реалізації товару замовника визначається сторонами в додатках до цього договору.
Відповідно до пункту 3.1. договору зокрема виконавець зобов`язується у випадку здійснення реалізації товару замовника у безготівковій формі, виконавець застосовує банківський платіжний термінал замовника, налаштований у відповідності до умов цього договору.
Відповідно до пункту 3.2. договору зокрема замовник зобов`язується зазначати найменування та адресу магазину виконавця при застосуванні виконавцем банківського платіжного терміналу замовника під час розрахунку покупцями за товар.
Пунктом 4.1. договору визначено, що товари, передані виконавцю для їх реалізації третім особам, є власністю замовника до моменту їх продажу третім особам (покупцям).
Відповідно до Додатку №1 до договору №29/23 від 30.11.2023 року на підставі п.2.6. договору узгодили перелік магазинів виконавця, що будуть залучені для реалізації товару Замовника комплектуючі та аксесуари для електронних сигарет та пристроїв для нагрівання тютюну, а саме: м. Київ, Дарницький район, вул. Харківське шосе, лот №3.
Закон України №265/95-ВР встановлює відповідальність саме за безпосереднє здійснення розрахункових операцій без використання РРО, оскільки в даному випадку ФОП ОСОБА_1 (замовник) не бере участі в процесі розрахунків із покупцями, останній не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого пунктами 1, 12 статті 3 Закону України №265/95-ВР.
Фактичне проведення операцій із продажу, включно з обліком товарних запасів, відбувається у рамках діяльності ТОВ «ФОРЕСТ Х» (виконавця), який здійснює процес реалізації товарів за договором.
Облік товарних запасів, який встановлюється законодавством, має бути організований у того суб`єкта господарювання, який фактично здійснює продаж і приймає товари на реалізацію.
Оскільки всі операції, пов`язані з продажем, проводяться виконавцем через його мережу магазинів, саме виконавець несе відповідальність за ведення належного обліку товарних запасів.
Таким чином, оскільки ФОП ОСОБА_1 , не здійснювала продаж товару безпосередньо кінцевим споживачам, розрахункові операції проводилися магазинами виконавця, обов`язок забезпечення відповідності розрахункових документів фіскальним вимогам покладено на виконавця.
Також, відповідальність за порушення ведення обліку товарних запасів, встановленого законодавством, не може бути застосована до ФОП ОСОБА_1 , оскільки за такої організації відносин порушення у сфері обліку належить суб`єкту господарювання, який безпосередньо здійснює торгову діяльність - ТОВ «ФОРЕСТ Х».
Окрім того, за результатами перевірки контролюючим органом також було встановлено порушення п. 63.3 ст. 63, ч. 4 ст. 24 Податкового кодексу України та Кодексу законів про працю неподання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП.
Відповідно до пункту 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.
Однак, з огляду на те, що 30.11.2023 року між ТОВ «ФОРЕСТ Х» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №29/23 на продаж товару в мережі магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та відповідно до умов зазначеного договору ТОВ «ФОРЕСТ Х» здійснювало реалізацію зазначених товарів через мережу своїх магазинів, серед яких є магазин за адресою м. Київ, Дарницький район, вул. Харківське шосе, лот №3, відповідальність за виконання обов`язків із подання повідомлення за формою 20-ОПП та належного надання документів за предметом перевірки покладено на суб`єкта, який фактично здійснює торгову діяльність, а саме - ТОВ «ФОРЕСТ Х».
В даному випадку ФОП ОСОБА_1 виступає виключно як постачальник товару, а не як суб`єкт, що веде облік чи здійснює торговельні операції.
Також довідкою за формою 20-ОПП підтверджується, що за адресою фактичної перевірки, а саме: м. Київ, Дарницький район, вул. Харківське шосе, лот №3, розміщений магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який належить підприємству ТОВ «ФОРЕСТ Х».
Згідно із статтею 1 Закону №481/95 у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування;
тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтру, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників для куріння, нюхання, смоктання, жування чи вдихання без горіння шляхом нагрівання;
Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".
Згідно зі статтею 15 Закону №481/95 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання. Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Відповідно до положень ч. 12 ст. 15 Закону №481/95 визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Слід зазначити, що ліцензії на всі види діяльності, передбачені статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", видаються за умови обов`язкової реєстрації об`єкта оподаткування відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, якою передбачено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу. Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Відповідно до ч.1 статті 17 Закону №481/95 за порушення норм щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Отже, виходячи із аналізу перелічених норм законодавства, суд доходить висновку, що роздрібна торгівля тютюновими виробами може здійснюватись лише за наявності відповідної ліцензії.
Однак, як вже було встановлено судом, за адресою фактичної перевірки, а саме: м.Київ, Дарницький район, вул. Харківське шосе, лот №3, розміщений магазин «Вейп Бар», який належить підприємству ТОВ «ФОРЕСТ Х», доказами наявними в матеріалах справи підтверджується, що саме ТОВ «ФОРЕСТ Х» здійснювало господарську діяльність з продажу товарів.
При цьому в акті перевірки не зазначено, що перевіряючим особами під час перевірки було з`ясовано обставини відсутності у позивача ліцензії на роздрібну торгівлю, яка передбачена статтею 15 Закону України №485/95-ВР
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на положення вказаної статті та зважаючи на задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1985,15 грн. підлягають пропорційному відшкодуванню на користь останньої, шляхом стягнення цих коштів на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду виготовлено 30 червня 2025 року.

Суддя І.В. Тулянцева