Справа № 520/11119/25
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року № 520/11119/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Штангей-Калініна Ю.А.,

за участі:

представника позивача - Божко А.В.;

представника відповідача - Кухарєва І.А.,

представника відповідача - Гадецький А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Миколаївська, буд. 16Б, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61005, ) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позов до Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000164/2 від 02.04.2025.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачем вчинені всі необхідні дії щодо митного оформлення ввезеної партії товарів та надані документи для підтвердження їх митної вартості згідно з вимогами митного законодавства, проте Харківська митниця безпідставно відмовила в прийнятті митної декларації та митному оформленні партії товарів за визначеною відповідно до ціни договору (контракту) митною вартістю. Позивач вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості товарів.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче засідання по адміністративній справі, витребувано докази по справі у відповідача.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує та зазначив, що на підтвердження митної вартості задекларованого товару позивачем надано митному органу документи, які не містили достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. Просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивач та відповідач скористалися своїм правом і надали суду відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні представники сторін підтримали обставини на яких ґрунтуються їх доводи. Представник позивача зазначив, що позивачем дотримано усіх вимог митного законодавства, позов просив задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача проти позову заперечували, зазначили, що позивачем не було надано достатніх доказів для підтвердження обчислення митної вартості товарів.

Розглянувши подані документи й матеріали, заслухавши доводи сторін, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

04.11.2024 між Shijiazhuang Blat Industrial & Trading Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (далі продавець) та позивачем був укладений контракт купівлі-продажу №01 (далі контракт), відповідно до п. 1 якого продавець зобов`язується поставити позивачу продукцію, зазначену в рахунку-фактурі, після 90% передоплати на розрахунковий рахунок, інші 10% повинні бути виплачені після отримання копії коносамента.

Відповідно до п. п. 2.1, 3.1, 3.2, 4.4, 5.1-5.3 та 10.1 контракту продавець і позивач погодили, що ціни на продукцію, вказані в рахунку-фактурі, є невід`ємною частиною контракту, є твердими й незмінними до закінчення терміну дії Контракту.

Поставка продукції по контракту здійснюється протягом 180 днів із дня попередньої оплати згідно з п. 1.1 контракту.

Поставка здійснюється на умовах FOB м. Тяньцзінь, Китайська Народна Республіка (Incoterms 2010).

Продукція, продана за контрактом, вироблена на заводах і потужностях продавця.

Валютою контракту та платежу є долар США.

Оплата за продукцію за контрактом проводиться на умовах 90% передоплати, інші 10% повинні бути виплачені у строк 45 днів після отримання копії коносамента згідно з рахунком-фактурою.

07.11.2024 продавець виставив позивачу до сплати рахунок-фактуру №OC241104 на товар, який буде ним постачатися позивачу загальною вартістю 53 102,65 долари США (далі товар).

Відповідно до рахунка-фактури №OC241104 від 07.11.2024, яка містить посилання на контракт, умовами оплати товару є наступні: 90% передоплати на розрахунковий рахунок для початку виробництва товару, решта 10% повинні бути сплачені після отримання копії коносамента.

22.11.2024 позивач перерахував на користь продавця 49 942,86 долари США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №1 від 18.11.2024, в графі 70 якого міститься посилання на контракт.

21.01.2025 позивач перерахував на користь продавця 3 159,79 доларів США відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №1 від 20.01.2025, в графі 70 якого міститься посилання на контракт.

31.03.2025 позивачем до Харківської митниці було подано митну декларацію ІМ40ДЕ №25UA66U1, у гр. гр. 31 якої позивачем був зазначений товар, придбаний за рахунком-фактурою №OC241104 від 07.11.2024.

Відповідно до гр. гр. 20, 22 та 42 митної декларації ІМ40ДЕ №25UA66U1 від 31.03.2025 загальна вартість товару складає 53 102,65 долари США, а його поставка відбувалася на умовах FOB м. Тяньцзінь, Китайська Народна Республіка.

У той же час, з матеріалів справи слідує, що позивач здійснив перевезення товару (оплатив фрахт) із порту м. Тяньцзінь, Китайська Народна Республіка до порту м. Констанци, Румунія, а також поніс витрати в порту призначення, включаючи вантажно-розвантажувальні роботи (ВРР), митне оформлення товару, здійснив перевезення товару (оплатив наземну доставку товару) з м. Констанци, Румунія до місця ввезення на митну територію України та сплатив агентську (експедиторську) винагороду. Розмір таких витрат склав 356 539,52 грн. (229 976,53 грн. + 27 659,53 грн. + 10 037,89 грн. + 87 332,75 грн. + 498,32 грн. + 1 034,50 грн.).

Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), склала в гривневому еквіваленті станом на день подання позивачем митної декларації щодо товару 31.03.2025 2 559 168,41 грн. (53 102,65 долари США х 41,4787 + 356 539,52 грн.).

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:

(0271) пакувальний лист продавця на товар б/н від 27.12.2024;

(0380) рахунок-фактура №OC241104 від 07.11.2024;

(0705) коносамент №ZM24121211 від 01.01.2025;

(0730) міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №7492 від 26.03.2025;

(3001) платіжне доручення в іноземній валюті №1 від 20.01.2025, видане позивачем;

(3004) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги рахунок на оплату №57364 від 14.03.2025, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Оушен Лінк» (далі експедитор);

(3004) рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги рахунок на оплату №58009 від 24.03.2025, виставлений експедитором;

(3005) банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг, платіжна інструкція (безготівковий переказ в національній валюті) №33 від 17.03.2025, видана позивачем;

(3007) документ, що підтверджує вартість перевезення товару, довідка про транспортні витрати №8786 від 24.03.2025, видана експедитором;

(3014) прайс-лист продавця на товар №OC241104 від 07.11.2024;

(4103) специфікація №1 від 04.11.2024, видана продавцем;

(4104) контракт;

(9000) заявка про надання транспортно-експедиторських послуг №01 від 25.12.2024 до договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №1999-Т/24 від 24.12.2024, укладеного між позивачем та експедитором.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ №25UA66U1 від 31.03.2025 митної вартості товару, митний орган 01.04.2025 направив позивачеві електронні повідомлення, в яких, посилаючись на положення ст. 53 Митного кодексу України (далі МК України), витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару: 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 4) каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) копію митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно зі ст. 254 МК України), з датою експорту та відмітками митних органів; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; 7) транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо; 8) договір про перевезення №1999-Т/24 від 24.12.2024; 9) транспортно-експедиційні договори з особою, вказаною в CMR, рахунки щодо транспортного перевезення, акти виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; 10) калькуляцію транспортних витрат (якщо перевезення здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту; 11) банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставлених рахунків-фактур.

На вказані запити позивачем були надані додаткові пояснення та інформація разом із супровідним листом №0204/25-01 від 02.04.2025. Позивач також надав відповідачу наступні додаткові документи: платіжне доручення в іноземній валюті №1 від 18.11.2024, видане позивачем; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №1999-Т/24 від 24.12.2024, укладений між позивачем та експедитором; акт надання послуг №57364 від 26.03.2025, складений між позивачем та експедитором.

02.04.2025 Харківською митницею було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000164/2, згідно з яким відповідач, застосувавши шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару №1 в митній декларації ІМ40ДЕ №25UA66U1 від 31.03.2025 скоригував із 9 461,11 долару США до рівня 25 177,02 доларів США, товару №2 з 1 713,76 доларів США до рівня 3 143,15 доларів США, товару №3 з 5 074,07 доларів США до рівня 9 378,93 доларів США, товару №4 з 1 412,18 доларів США до рівня 4 199,25 доларів США, товару №5 з 3 019,35 доларів США до рівня 9 277,44 доларів США, товару №6 з 2 479,90 доларів США до рівня 3 009,41 доларів США, товару №7 з 9 408,42 доларів США до рівня 17 487,60 доларів США, товару №8 з 792,00 доларів США до рівня 1 592,36 доларів США, товару №9 з 216,11 доларів США до рівня 241,50 долару США, товару №10 з 5 749,63 доларів США до рівня 6 546,54 доларів США, товару №12 з 2 643,97 доларів США до рівня 3 229,20 доларів США, товару №14 з 7 889,47 доларів США до рівня 11 110,79 доларів США, товару №15 з 3 206,76 доларів США до рівня 3 663,60 доларів США, товару №16 з 1 025,93 доларів США до рівня 1 546,52 доларів США, товару №17 з 155,23 доларів США до рівня 207,36 доларів США, товару №20 з 1 301,76 долару США до рівня 1 726,31 доларів США, товару №21 з 1 124,69 доларів США до рівня 2 040,00 доларів США, а товару №22 з 323,00 доларів США до рівня 390,60 доларів США.

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000164/2 від 02.04.2025 відповідач не коригував митну вартість частини спірного товару позивача (товарів №№11, 13, 18, 19, 23 та 24 за митною декларацією ІМ40ДЕ №25UA66U1 від 31.03.2025), визначену позивачем.

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів Харківська митниця видала позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2025/000192 від 02.04.2025.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому ч. 7 ст. 55 та ч. 2 ст. 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ №25UA06U9 від 02.04.2025 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під грошову заставу для забезпечення сплати митних платежів (фінансову гарантію) в розмірі 534 131,61 грн.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Митний кодекс України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлює порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст. 257 МК України).

Частиною сьомою ст. 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою ст. 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п. 1 ч. 5 ст. 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим п. п. 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною другою ст. 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу ч. 1 та 2 ст. 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа 21-591а15).

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту й достовірність відомостей про заявлену митну вартість товарів; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Судом після дослідження оскаржуваного рішення Харківської митниці про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000164/2 від 02.04.2025 та відзиву Харківської митниці на позовну заяву встановлено, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів було винесене відповідачем, так як позивач не підтвердив вартість транспортних витрат, включених ним до митної вартості спірного товару, так як позивач надав транспортні (перевізні) документи, видані експедитором, а не безпосереднім перевізником спірного товару, а також витрат на навантаження та розвантаження спірного товару.

Суд не погоджується з таким висновком відповідача з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач скоригував лише митну вартість товарів №№1-10, 12, 14-17 та 20-22 за митною декларацією ІМ40ДЕ №25UA66U1 від 31.03.2025, при цьому визнавши митну вартість товарів №№11, 13, 18, 19, 23 та 24 за цією ж митною декларацією.

Як наслідок, суд критично ставиться до тверджень відповідача, наведених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема розмір транспортних витрат, включених позивачем до митної вартості спірного товару за митною декларацією ІМ40ДЕ №25UA66U1 від 31.03.2025, а також витрат на навантаження та розвантаження спірного товару.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3.2 контракту та рахунка-фактури №OC241104 від 07.11.2024, який містить посилання на контракт, спірний товар постачався на умовах FOB м. Тяньцзінь, Китайська Народна Республіка (згідно з Incoterms 2010).

Умови поставки FOB згідно з Incoterms 2010 передбачають те, що на продавця покладається обов`язок нести всі витрати, пов`язані зі спірним товаром, до моменту його переходу через поручні судна в призначеному порту відвантаження. На продавця також покладається обов`язок сплатити витрати, пов`язані з виконанням митних формальностей для експорту, включаючи сплату податків, мита та інших зборів, що підлягають сплаті при експорті спірного товару.

Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

При цьому за приписами п. п. 5 та 6 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Судом досліджено надані позивачем відповідачу в силу приписів ч. ч. 2 та 3 ст. 53 МК України до митного оформлення товару та до суду транспорті (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №1999-Т/24 від 24.12.2024, укладений між позивачем та експедитором, та заявку про надання транспортно-експедиторських послуг №01 від 25.12.2024 до нього, коносамент №ZM24121211 від 01.01.2025, рахунок на оплату №57364 від 14.03.2025, виставлений експедитором, платіжну інструкцію (безготівковий переказ в національній валюті) №33 від 17.03.2025, видану позивачем, акт надання послуг №57364 від 26.03.2025, складений між позивачем та експедитором, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №7492 від 26.03.2025, рахунок на оплату №58009 від 24.03.2025, виставлений експедитором, платіжну інструкцію (безготівковий переказ в національній валюті) №37 від 01.04.2025, видану позивачем, акт надання послуг №58009 від 03.04.2025, складений між позивачем та експедитором, довідку про транспортні витрати №8786 від 24.03.2025, видану експедитором.

Зі змісту вказаних документів слідує, що позивач поніс до митного кордону України та сплатив наступні витрати щодо спірного товару:

1) 229 976,53 грн. за перевезення товару морським транспортом із порту м. Тяньцзінь, Китайська Народна Республіка до порту м. Констанци, Румунія;

2) 498,32 грн. плати експедитору за організацію перевезення товару морським транспортом;

3) 27 659,53 грн. за вантажно-розвантажувальні роботи (ВРР);

4) 10 037,89 грн. за організацію митного оформлення товару за межами України;

5) 1 034,50 грн. плати експедитору за вантажно-розвантажувальні роботи (ВРР) та організацію митного оформлення товару за межами України

6) 87 332,75 грн. за перевезення товару автомобільним транспортом із порту м. Констанци, Румунія до митної території України.

Судом встановлено, що розмір додаткових витрат позивача, пов`язаних із транспортуванням товару до митної території України, склав 356 539,52 грн. (229 976,53 грн. + 27 659,53 грн. + 10 037,89 грн. + 87 332,75 грн. + 498,32 грн. + 1 034,50 грн.), які позивач у силу приписів п. п. 5 та 6 ч. 10 ст. 58 МК України включив до митної вартості спірного товару.

Суд відхиляє доводи відповідача про необхідність у наданні позивачем транспортних (перевізних) документів саме від безпосереднього перевізника, зазначеного в міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) №7492 від 26.03.2025, а не від експедитора, з яких позивач перебував у договірних правовідносинах.

Суд зазначає, що відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Таким чином, декларант для підтвердження розміру витрат щодо транспортування товару до місця ввезення на митну територію України, якщо такі не включені до його ціни, може надати митному органу транспортні (перевізні) документи від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, яким у спірному випадку є експедитор, а не перевізник, зазначений у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) №7492 від 26.03.2025.

Суд також відхиляє доводи відповідача про неможливість урахування міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) №7492 від 26.03.2025 через відсутність у ній власноручних підписів перевізника, адже відповідно до п. 1 ст. 5 розділу ІІІ Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 допускається заміна власноручних підписів печатками перевізника.

Відтак, суд вважає, що надані позивачем відповідачу транспортні (перевізні) документи є достатніми для підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із транспортуванням спірного товару, в загальному розмірі 356 539,52 грн.

Судом досліджено надані позивачем відповідачу та суду контракт, рахунок-фактуру №OC241104 від 07.11.2024, платіжні доручення в іноземній валюті №1 від 18.11.2024 та №1 від 20.01.2025, видані позивачем, довідку №В9/29-51 від 08.04.2025, видану Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №1999-Т/24 від 24.12.2024, укладений між позивачем та експедитором, та заявку про надання транспортно-експедиторських послуг №01 від 25.12.2024 до нього, коносамент №ZM24121211 від 01.01.2025, рахунок на оплату №57364 від 14.03.2025, виставлений експедитором, платіжну інструкцію (безготівковий переказ в національній валюті) №33 від 17.03.2025, видану позивачем, акт надання послуг №57364 від 26.03.2025, складений між позивачем та експедитором, міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №7492 від 26.03.2025, рахунок на оплату №58009 від 24.03.2025, виставлений експедитором, платіжну інструкцію (безготівковий переказ в національній валюті) №37 від 01.04.2025, видану позивачем, акт надання послуг №58009 від 03.04.2025, складений між позивачем та експедитором, довідку про транспортні витрати №8786 від 24.03.2025, видану експедитором, специфікацію №1 від 04.11.2024 та прайс-лист на товар №OC241104 від 07.11.2024, видані продавцем, зі змісту яких слідує, що товар постачався продавцем позивачу на умовах FOB м. Тяньцзінь, Китайська Народна Республіка, а сама вартість товару в розмірі 53 102,65 долари США з урахуванням додатково понесених позивачем витрат, пов`язаних із транспортуванням спірного товару, в загальному розмірі 356 539,52 грн. відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в митній декларації IM40ДЕ №25UA66U1 від 31.03.2025 в розмірі 2 559 168,41 грн. (53 102,65 долари США х 41,4787 + 356 539,52 грн.).

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно скоригував заявлену позивачем митну вартість товару, так як позивач не підтвердив вартість транспортних витрат, включених ним до митної вартості спірного товару, а також витрат на навантаження та розвантаження спірного товару.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач не надав витребовувані відповідачем виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, загальні прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу ч. 3 ст. 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

Суд зазначає, що в листі позивача №0204/25-01 від 02.04.2025 позивач повідомив відповідачу про відсутність у нього вказаних документів та повідомив, що вже надав до митного оформлення прайс-лист на товар №OC241104 від 07.11.2024, виданий продавцем.

Відтак, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Суд критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та достовірними доказами, а саме: контрактом, рахунком-фактуру №OC241104 від 07.11.2024, платіжними дорученнями в іноземній валюті №1 від 18.11.2024 та №1 від 20.01.2025, виданими позивачем, довідкою №В9/29-51 від 08.04.2025, виданою Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», договором про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів №1999-Т/24 від 24.12.2024, укладеним між позивачем та експедитором, та заявкою про надання транспортно-експедиторських послуг №01 від 25.12.2024 до нього, коносаментом №ZM24121211 від 01.01.2025, рахунком на оплату №57364 від 14.03.2025, виставленим експедитором, платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) №33 від 17.03.2025, виданою позивачем, актом надання послуг №57364 від 26.03.2025, складеним між позивачем та експедитором, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №7492 від 26.03.2025, рахунком на оплату №58009 від 24.03.2025, виставленим експедитором, платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) №37 від 01.04.2025, виданою позивачем, актом надання послуг №58009 від 03.04.2025, складеним між позивачем та експедитором, довідкою про транспортні витрати №8786 від 24.03.2025, виданою експедитором, специфікацією №1 від 04.11.2024 та прайс-листом на товар №OC241104 від 07.11.2024, виданими продавцем.

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірного рішення відповідача №UA807000/2025/000164/2 від 02.04.2025 слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Судом встановлено, що Харківська митниця в гр. 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000164/2 від 02.04.2025 лише зазначила номери та дати митних декларацій, використаних нею як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості спірного товару, при цьому відповідач усупереч вищезазначеним вимогам Правил не навів жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить про протиправний характер оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Відтак, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000164/2 від 02.04.2025 протиправно застосував шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Отже, висновки відповідача щодо документального непідтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі референтних митних декларацій, зазначених у гр. 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000164/2 від 02.04.2025, є протиправним.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

Отже, у відповідача під час прийняття вказаного рішення не було підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним (резервним) методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000164/2 від 02.04.2025 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 5 341,32 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 29.04.2025 на суму 5 341,32 грн.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 5 341,32 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6-9, 139, 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Миколаївська, буд. 16Б, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61005, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Миколаївська, буд. 16Б, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61005, ) про коригування митної вартості товарів №UA807000/2025/000164/2 від 02 квітня 2025 року, прийняте відносно Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Стягнути з Харківської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Миколаївська, буд. 16Б, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61005, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 5341,32 грн (п`ять тисяч триста сорок одна гривня 32 копійки).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 червня 2025 року.

Суддя Заічко О.В.