Справа № 580/13011/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року справа № 580/13011/24
м. Черкаси

17 година 13 хвилин

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Орленко В.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Левчук С.В.,

представника позивача Юрченко Т.Д. (в режимі відеоконференції згідно ордеру від 27.12.2024 №1522962),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява представника позивача, адвоката Юрченко Тетяни Дмитрівни згідно ордеру від 27.12.2024 № 1522962 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1), військової частини НОМЕР_1 (відповідач 2) про визнання протиправними та скасування наказів, в якій позивач просить (в редакції від 18.03.2025 вх. 13477/25):

- визнати протиправним та скасувати наказ тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №117 Про призов резервістів та Черкаської області від 01.12.2024 військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації в частині призову та направлення для проходження військової служби під час загальної мобілізації до військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2024 №348 в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 рядового ОСОБА_1 , , призваного ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також військову частину НОМЕР_1 протягом одного місяця з дня набрання законної сили рішенням суду вчинити необхідні дії з метою відновлення прав ОСОБА_1 , які були порушені ними та за захистом яких він звернувся до суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відповідно до п.5 та ч.7 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу, позаяк виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років. Однак, 30.11.2024 позивача зупинено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 на мобільному посту траси АДРЕСА_1 для перевірки військово-облікових документів та вручено повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 30.11.2024 для оновлення даних та проходження медичного огляду. У позовній заяві представник позивача стверджує, що станом на 30.11.2024 ОСОБА_1 перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Прибувши до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 відразу був направлений на проходження медичного огляду до ВЛК, а не для уточнення чи оновлення даних, як вказано зокрема у повісці. Позивач зазначає про порушення відповідачами чинного законодавства під час призову позивача на військову службу під час мобілізації в особливий період та вказує, що ці порушення свідчать про протиправність дій відповідачів та прийнятих ними наказів про призов позивача на військову службу.

Ухвалою суду від 01.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). 08.01.2025 суд постановив ухвалу про перехід із спрощеного позовного провадження до загального, призначене підготовче судове засідання на 30.01.2025- відкладене на 10.02.2025.

Ухвалою суду від 30.01.2025 клопотання представника позивача (вх. 288/25) задоволено: витребувано у відповідачів: копію обліково-послужної картки (особової справи) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ; копію довідки з висновком військово лікарської комісі від 30.11.2024 про придатність до військової служби за станом здоров`я ОСОБА_1 ; витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 . Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 копію відеозапису портативних відеореестратор військовослужбовців, на мобільному блокпосту траси м. Звенигородка - м. Лисянка, зокрема шодо перевірки 30.11.2024 військово-облікових документів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 1 надав до суду заяву, де у задоволенні адміністративного позову просить відмовити, розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача 1 за наявними в матеріалах справи документами.

Протокольною ухвалою суду від 10.02.2025 оголошено перерву на 26.02.2025.

17.02.2025 вх.8097/25 відповідач 1 на виконання ухвали суду про витребування доказів від 30.01.2025 надіслав заяву з додатками: копію довідки №2396 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 на ОСОБА_1 від 30.11.2024 на 1 арк; копія витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.12.2024 №117 на 1 арк; копію витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів станом на 10.02.2025, щодо ОСОБА_1 на 1 арк.

Крім того, у заяві зазначає, що копію відеозаписів портативних відеореєстраторів військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 на мобільному блокпосту траси АДРЕСА_1 , зокрема щодо перевірки 30.11.2024 військово-облікових документів ОСОБА_1 у зв`язку з їх відсутністю не можливо.

Ухвалою суду від 12.03.2025 зупинене провадження до 18.03.2025 для виконання вимог ухвал суду ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо витребуваних судом доказів.

Протокольною ухвалою від 18.03.2025 відкладено питання щодо поновлення провадження у справі.

31.03.2025 вх. 16175/25 відповідач 1 на виконання ухвали суду надіслав заяву з додатком: копію облікової картки ОСОБА_1 . Крім того зазначив, що за інформацією Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_6 на даний час не перебуває, а тому сформувати витяг із вказаного реєстру є технічно не можливо.

Копію відеозаписів портативних відеореєстраторів військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 на блокпосту траси АДРЕСА_1 , зокрема щодо перевірки 30.11.2024 військово-облікових документів ОСОБА_1 , у зв`язку з їх відсутністю, надати не можливо.

Ухвалою суду від 09.04.2025 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 14.04.2025- протокольною ухвалою закрите підготовче провадження у справі, призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 06.05.2025. Ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Враховуючи період тимчасової непрацездатності головуючого судді з 16.04.2025 по 30.05.2025, повістками про виклик призначене судове засідання на 11.06.2025 - протокольною ухвалою оголошено перерву на 16.06.2025.

16.06.2025 представник позивача підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, представник відповідача 1 надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідач 2 у судове засідання 16.06.2025 не прибув про причини неявки не повідомив, проте 11.06.2025 у судовому засіданні в режимі відеоконференції надав пояснення по суті спору, де зазначив, що наразі позивач перебуває на військовій службі у іншій військовій частині.

16.06.20225 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав проголошення судового рішення на 17.06.2025 о 16 годині 30 хвилин.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI Перехідні положення Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 21.10.2000 серії НОМЕР_3 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 (батько ОСОБА_1 ) від 23.07.2012 серія НОМЕР_4 , копією медичного висновку на дитину-інваліда віком до 18 років від 02.12.2022 №26 форма №080/о (а.с. 8-9).

Згідно довідки від 19.12.2024 №406 Городецького старостинського округу Паланської сільської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, що видана власнику житлового приміщення/будинку ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (а.с. 10).

У судовому засіданні 11.06.2025 позивач ОСОБА_1 повідомив, що 30.11.2024 на мобільному блокпосту траси м. Звенигордка - м. Лисянка, був зупинений зокрема військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 для перевірки військово-облікових документів, після чого було вручено повістку для уточнення облікових даних та проходження військово-лікарської комісії (що не заперечується відповідачем 1 а.с. 46 відповідь на адвокатський запит від 20.12.2024 №6164).

Крім того, представник позивача у судових засіданнях зазначив, що відповідач не перевіривши у позивача наявність підстав для відстрочки, крім того в порушення п.63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, від 16.05.2024 №560 позивача було направлено для проходження медичного огляду щодо визначення його придатності до військової служби не за місцем його перебування на військовому обліку, що позбавило можливості надати медичні документи, що підтверджують наявність хронічних хвороб.

Суд згідно копії військово-облікового документа Резерв+, що сформований 18.07.2024, дійсний до 18.07.2025, встановив, що позивач станом на 30.11.2024 перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса проживання: АДРЕСА_2 . Дата уточнення даних 21.05.2024 дані уточнено вчасно.

Згідно довідки від 30.11.2024 №2396 військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_6 , солдат запасу ОСОБА_1 1976 року народження придатний до військової служби.

Позивач стверджує, що перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомляв співробітникам вказаного ТЦК та СП про наявність у нього підстав для відстрочки від призову відповідно до п.5 та ч.7 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

11.06.2025 у судовому засіданні допитані в якості свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що 30.11.2024 відповідачу-1 були надані оригінали документів, що підтверджують наявність у позивача підстав для надання та оформлення йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. В той же час такі документи протиправно не були не те що розглянуті, а навіть не були прийняті відповідачем-1.

Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.12.2024 №117 Про призов резервістів і військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призвано та направлено для проходження військової служби під час загальної мобілізації, в особливий період до військової частини НОМЕР_1 відповідно до поіменного списку.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2024 №348 позивача зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Позивач, представник позивача вважає наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.12.2024 №117 в частині направлення для проходження військової служби під час проведення загальної мобілізації до складу військової частини НОМЕР_1 , та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2024 №348 в частині призначення на посаду та зарахування до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, суд при вирішенні заявлених позовних вимог керується такими мотивами.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Спеціальним нормативним-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України «Про військовий обов`язок івійськову службу» від25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) навійськову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Приписами частини сьомої статті 1 Закону №2232-XII установлено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період (частина дев`ята статті 1 Закону №2232-ХІІ).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні"у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першоїстатті 106 Конституції України,Закону України "Про правовий режим воєнного стану"введено в Україні воєнний стан.

Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 рокубуло оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон №3543-ХІІ (далі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-XII передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Статтею 23 Закону №3543-XII визначено коло осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Пунктом 5 частини 1, та частини 7 статті 23 Закону №3543-XII (в редакції чинній станом на 30.11.2024) передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані чоловіки (зокрема) які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Абзацом дев`ятим пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Постановою Кабінету Міністрів Українивід16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (далі -Порядок№560).

Відповідно до пункту 56 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Пунктом 58 Порядку №560 передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відповідно до абз. 11 п.60 Порядку у разі неможливості провести перевірку військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою Єдиного державного реєстру призовників військовозобовязаних та резервістів територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє про необхідність надання відповідних підтвердних документів.

Відповідно до абз.7 п.60 Порядку до ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Також відповідно до п.63 Порядку військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заяв про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності військової служби.

Відповідно до абз. 9 п. 81 Порядку у разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Відповідно до електронного військово-облікового документу позивача, Резерв+, станом на дату запиту, 30.01.2025, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_6 від 11.02.2025 за вих.№710, додатком до якого є копія витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів станом на 10.02.2025 стосовно ОСОБА_1 , вбачається, що звірка контактних даних проводилася 21.05.2024, інформація про особу в систему була введена 04.02.2023, позивач знятий з обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до електронного військово-облікового документу Резерв+, станом на дату запиту- 18.02.2025, ОСОБА_1 знятий з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 та не є військовозобов`язаним.

У листі від 27.03.2025 за вих. №1480 відповідач 1 зазначає, що сформувати витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів є технічноо неможливим, оскільки позивач не перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Під час розгляду справи судом установлено, що позивач виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років.

У судовому засіданні 11.06.2025 позивач стверджував, що перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомляв співробітникам вказаного ТЦК та СП про наявність у нього підстав для відстрочки від призову відповідно до п.5 та ч.7 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У судовому засіданні 11.06.2025 свідки пояснили, що 30.11.2024 відповідачу-1 надавались оригінали документів, що підтверджують наявність у позивача підстав для надання та оформлення йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Проте, відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.12.2024 №117 Про призов резервістів і військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призвано та направлено для проходження військової служби під час загальної мобілізації, в особливий період до військової частини НОМЕР_1 відповідно до поіменного списку.

Суд зазначає, що не лише у військовозобов`язаного громадянина є обов`язок щодо повідомлення органів ТЦК про наявність права для відстрочки, а й органи ТЦК зобов`язані перевіряти та володіти інформацією щодо статусу особи з метою недопущення протиправних дій щодо особи, а тому відповідач 1 мав перевірити наявність чи відсутність у позивача права на відстрочу від призову за мобілізацією, ураховуючи відповідне повідомлення з боку позивача.

Перевірка наявності відстрочки в силу норм Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 є повноваженнями саме ТЦК.

Натомість відповідачем 1 було проігноровано право позивача на відстрочку, що в свою чергу призвело до протиправного призову позивача на військову службу.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних навійськову службу під час мобілізаціїпроводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Абзацом другим пункту 5 статті 22 Закону №3543-XII обумовлено, що порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 2 Порядку №560 навійськову службу під час мобілізації,на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначенихстаттею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).

Відповідно до пункту 3 Порядку №560 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації,на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Пунктом 6 вказаного Порядку передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних навійськову службу під час мобілізації,на особливий період включає: оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України; прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби; перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення; документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації; відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

Відповідно до абзацу дванадцятого пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Згідно з абзацом дев`ятим пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації,які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Як зазначалось вище, пунктом 11 частини першої статті 23 Закону №3543-XII передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.

Відтак, станом на 30.11.2024 позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

У свою чергу, зі змісту положень Закону №3543-XII, Порядку №560, Положення №154 слідує, що обов`язок щодо перевірки наявності відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу та підстав для її надання також покладено й на районні ТЦК та СП, а тому відповідач 1 мав перевірити наявність чи відсутність у позивача права на відстрочку від призову за мобілізацією.

У справі "Рисовський проти України", № 29979/04, рішення від 20 жовтня 2011 року, пункти 70, 71, ЄСПЛ наголосив на особливій важливості принципу "належного урядування", зазначивши при цьому, що він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Також відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Однак, як встановлено за результатами розгляду справи, оспорюваний наказ про мобілізацію позивача зазначеним критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає та порушує законне право позивача на відстрочку від призову на військову службу.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.12.2024 №117 Про призов резервістів і військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації в особливий період військовозобов`язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до складу військової частини НОМЕР_1 визнаються судом обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2024 №348 в частині зарахування позивача до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати відповідачів протягом одного місяця з дня набрання законної сили рішенням суду вчинити необхідні дії з метою відновлення прав позивача, які були порушені ними та за захистом яких він звернувся до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої, частини третьої статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації,на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за № 1407/38743), затверджено Інструкцію з організації облікуособового складув системі Міністерства оборони України, яка визначає організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників (далі - особовий склад) в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти (далі - військовий навчальний заклад), установах та організаціях Збройних Сил України (далі - Збройні Сили).

Відповідно до пункту 3 розділу XII Інструкції №280 військовослужбовці військової служб за призовом під час мобілізації,на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і14 розділу II цієї Інструкції.

Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів від мобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення.

Пунктом 14 Розділу ІІ Інструкції № 280 встановлено, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулогоособового складу(або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є: для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 1, 2, 8 Розділу V вказаної Інструкції військовослужбовці, які переміщуються по службі з одних військових частин до інших, під час прямування до них рахуються як поповнення. Відправлення поповнення здійснюється як у складі команд, так і поодинці. Під час відправки поповнення з одних військових частин до інших у складі команди на всіх відправлених обов`язково мають бути такі документи, зокрема, іменний список або припис (в якому вказується, коли, кому та за яким вихідним номером вислано їх особові справи) на відправлених - у старшого команди. Прийом поповнення проводиться поіменно, за іменним списком на поповнення, отриманим від старшого команди. Приймати поповнення без поіменної перевірки заборонено.

З вказаних норм слідує, що організація обліку та призову громадян в особливий період, в тому числі щодо перевірки наявності підстав для відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу, покладена на ТЦК та СП.

Разом з тим, зарахування до штату військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахування здійснюється на підставі іменних списків команд, які надходять від ТЦК та СП, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець.

Тобто для громадян України, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період їх правовий статус військовозобов`язаного змінюється на правовий статус військовослужбовця з дня відправлення громадянина у військову частину з відповідного районного (міського) ТЦК та СП, тобто з дня, який встановлений у наказі про їх призов на військову службу.

Визнання протиправним та скасування наказу про призов громадянина України на військову службу під час мобілізації має своїми правовими наслідками: зміну правового статусу з військовослужбовця на військовозобов`язаного; протиправність решти актів індивідуальної дії (наказів), які пов`язані з проходженням ним військової служби, оскільки вони є похідними від відповідного наказу про призов.

Зазначений підхід передбачає автоматичну оцінку наступних рішень суб`єктів по всьому ланцюгу правовідносин безпосередньо пов`язаних між собою, як похідних від первинного рішення, з якого слідують всі наступні, незважаючи навіть на правомірну поведінку учасників відносин, залучених на реалізацію такого протиправного рішення.

Юридичні наслідки порушень прав особи, допущені внаслідок протиправності рішення чи дій суб`єкта владних повноважень, породжує необхідність виправлення таких помилок як необхідний захід, який поверне сторін в правовий стан, що мав місце до моменту порушення.

Оскільки в судовому порядку встановлено, що позивача протиправно мобілізовано на військову службу, а чинним законодавством щодо проходження військової служби не передбачено, що скасування документів з оформлення процедури мобілізації має наслідком скасування наказу про зарахування особи до складу військової частини куди її направлено відповідним районним ТЦК та СП, то наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2024 № 348 в частині зарахування до списків особового складу частини та на всі види забезпечення рядового рядового ОСОБА_1 , також є протиправним та підлягає скасуванню, незважаючи на те, що командир вказаної військової частини безпосередньо і фактично не вчиняв протиправної поведінки при прийнятті такого наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч. 3 ст. 245 КАС України).

Отже, з метою поновлення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах, які були порушені прийняттям оскаржуваного індивідуального акта суб`єкта владних повноважень, суд вправі покласти на такого суб`єкта обов`язок вчинити дії, однак лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Правові наслідки скасування у судовому порядку оскаржуваних наказів відповідачів полягають у незаконності призову та прийняття позивача на військову службу під час мобілізації та втраті чинності зазначеними актами, що закономірно покладає на відповідачів обов`язок вирішити питання про звільнення позивача з військової служби після набранням рішенням суду законної сили, тому позовні вимоги в частині зобов`язання відповідачів протягом одного місяця з дня набрання законної сили рішенням суду вчинити дії з метою відновлення прав позивача до задоволення не належать.

При цьому, суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Судовий захист повинен бути реальним та практичним, а не ілюзорним. При цьому,підефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Конституційний Суд України в Рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відтак, вищевказаний спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об`єкту порушеного права й у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним та в повній мірі забезпечить повне припинення порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Частиною першою статті 6 КАС України визначено, що під час розгляду справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ст.ст. 9, 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Водночас згідно з п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року пункт 1 статті 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що в силу положень п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VІ від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому на його користь підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір в сумі у сумі 1937 грн, сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 20.10.2023.

Керуючись статтями 2, 5-16, 90, 139, 242-246, 255, 293-295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.12.2024 №117 Про призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час загальної мобілізації в частині призову та направлення для проходження військової служби під час загальної мобілізації, в особливий період до військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2024 №348 в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 рядового ОСОБА_1 , , призваного ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1937 грн (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) 92 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення складене та підписане 30.06.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО