Справа № 320/7092/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2025 року м. Рівне №320/7092/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держаної казначейської служби України у Київській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби у Київській області (далі третя особа), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить:

1. Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не сформування та не подачі до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна за Договором купівлі продажу квартири від 30.01.2020 у розмірі 4370 грн. (чотири тисячі триста сімдесят), сплаченого згідно з квитанцією № 30-1048058/С протиправною.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від договірної вартості квартири у сумі 4370 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 адміністративну справу №320/7092/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.05.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №320/7092/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування є звільненою від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу, оскільки нерухоме майно нею придбано вперше.

У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що підстав для повернення їй збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна немає, оскільки відсутній правовий механізм перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше, а також надані позивачем документи беззаперечно не свідчать про придбання нею житла вперше.

23.06.2021 до суду надійшли пояснення представника третьої особи, у яких пояснив, що повернення помилково або надміру сплачених кошів здійснюється управлінням за поданням територіального управління Пенсійного фонду.

Розглянувши наявні у справі матеріали та викладені сторонами правові позиції, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 30.01.2020 між ОСОБА_2 , яка на підставі довіреності представляла продавця ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою Ольгою Віталіївною та зареєстровано за № 477 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є відомості про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка виникла на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою Ольгою Віталіївною та зареєстровано за № 477.

Відповідно до квитанцій АТ «РВС Банк» від 30.01.2020 № 30-1048058/С позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у загальному розмірі 4370,00 грн.

02.06.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про повернення безпідставно сплаченого нею збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 4370 грн., оскільки придбала житло вперше і в розумінні пункту 9 статті 1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування не є платником даного збору.

Листом від 19.06.2020 відповідач повідомив позивача про те, що підстав для повернення їй збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна немає.

Позивач не погодилась із вказаними діями відповідача та звернулась до суду з цим позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступного висновку.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР).

Згідно з п. 9 ст. 1 Закону №400/97-ВР платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону №400/97-ВР платники збору, визначені пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до загального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовано Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 у редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №1740).

За змістом п.15-1 Порядку №1740 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Таким чином, із загального правила про обов`язковість сплати збору під час придбання нерухомого майна законодавцем встановлено винятки: 1) для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла, або 2) придбавають житло вперше.

При цьому п.15-3 Порядку №1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, у зв`язку з чим позивач і був змушений сплатити суму збору з метою уникнення підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється лише за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу такого майна. Водночас, громадяни, які придбавають житло вперше, не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30.01.2018 (справа №819/1498/17), 31.01.2018 (справа №819/1667/17), від 30.09.2019 у справі №819/1727/16 та від 14.11.2019 у справі №819/442/17.

Згідно з наявними в матеріалах справи доказами, за позивачем не зареєстровано будь-яких операцій з придбання нерухомого майна, окрім придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка придбана на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою Ольгою Віталіївною та зареєстровано за № 477.

Таким чином, операція з придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 , є придбанням позивачем житла вперше.

Не ставив цього факту під сумнів і відповідач, вказуючи лише на те, що така інформація підлягає перевірці.

Більше того, відповідачем як органом, на якого законодавством безпосередньо покладено обов`язок контролювати справляння до бюджету збору з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна, не надано суду жодних доказів в підтвердження обставин того, що житло придбане позивачем не вперше.

Встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 не повинна була сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу під час придбання нею житла вперше.

З приводу тверджень відповідача про відсутність механізму перевірки інформації про те чи вперше особа придбала нерухомість, то варто звернути увагу на таке.

Вказане питання було предметом звернення Пенсійного фонду України до Конституційного Суду України про надання тлумачення терміну придбавають житло вперше, що міститься у п.9 ч.1 ст.1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, визначивши коло осіб, яких необхідно вважати такими, що придбавають житло вперше.

Проте, ухвалою Конституційного Суду України від 23 березня 2000 року №29-у/2000 відмовлено у відкритті конституційного провадження у справі через відсутність у Пенсійного фонду України права на конституційне подання та непідвідомчість Конституційному Суду України питання, порушеного у поданні.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що має обов`язок сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (PincovdandPine v. The Czech Republic), Ґаші проти Хорватії (Gashiv. Croatia), Трго проти Хорватії (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу належного урядування, згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відсутність в Україні єдиної системи реєстрації прав на нерухоме майно та позбавлення можливості Пенсійного фонду України та його територіальних відділень встановити придбання квартир конкретною особою вперше не може ставитись в провину особі, оскільки невизначення порядку виконання законодавчо закріплених норм не може призводити до порушення чи обмеження прав громадян, які наділені такими правами.

Таким чином, посилання органу пенсійного фонду на неможливість перевірки інформації щодо придбання квартири конкретною особою вперше як на підставу для відмови позивачу в поверненні сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна є необґрунтованими.

Більше того, орган Пенсійного фонду не позбавлений можливості подати у встановленому законом порядку запит на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для перевірки інформації щодо придбання певною особою нерухомого майна вперше, чого зроблено не було.

Аналогічні висновки містяться і у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №819/33/17, від 30 січня 2018 року у справі № 819/1498/17, від 20 березня 2018 року у справі №819/1249/17.

У свою чергу, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким в спірних правовідносинах є Пенсійний фонд України, то саме на орган Пенсійного фонду України покладено обов`язок щодо формування та надання до органу Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 28.11.2018 (справа №813/1126/17), від 10.09.2018 (справа №819/1012/17) від 11.07.2018 (справа №819/242/17), від 03.07.2018 (справа №813/1696/17), від 20.03.2018 (справа №819/1249/17, від 30.01.2018 (справа №819/1498/17) та 31.01.2018 (справа №819/1667/17).

Поряд з цим, суд пам`ятає, що відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У той же час, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, передбачений п.4 ч.3 ст.2 КАС України, зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яка полягає у не сформуванні та неподанні до Управління Державної казначейської служби України у Київській області подання щодо повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 4370 грн., сплаченого ОСОБА_1 відповідно до квитанції №30-1048058/С від 30.01.2020 з операції купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на встановлені в ході розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Київській області подання щодо повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 4370 грн., сплаченого ОСОБА_1 відповідно до квитанції №30-1048058/С від 15.02.2020 з операції купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

За встановлених в ході розгляду справи обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними і допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України сплачений позивачем за подання цього позову судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби у Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яка полягає у не формуванні та неподанні до Управління Державної казначейської служби України у Київської області подання щодо повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 4370 грн., сплаченого ОСОБА_1 відповідно до квитанції №30-1048058/С від 15.02.2020 з операції купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Київській області подання щодо повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 4370 грн., сплаченого ОСОБА_1 відповідно до квитанції №30-1048058/С від 15.02.2020 з операції купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 30 червня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Ярославська, 40, м. Київ,04071, ЄДРПОУ/РНОКПП 22933548)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держаної казначейської служби України у Київській області Адреса: площа Лесі Українки, 1, м. Київ, 01196, .

Суддя Д.П. Зозуля