Справа № 202/3271/25
Суддя: Доценко С. І.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/3271/25
Провадження № 2-а/202/42/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі головуючого судді Доценко С.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та зобов`язання відповідача подати висновок про повернення сплаченого адміністративного штрафу в розмірі 17 000,00 за постановою № 1241 від 27.03.2025 року

ВСТАНОВИВ:

07.04.2025 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою в якій просив постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 1241 від 27.03.2025 року, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скасувати, провадження по адміністративній справі закрити, стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені витрати з судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 оформити та подати висновок про повернення сплаченого адміністративного штрафу в розмірі 17 000,00 (сімнадцять тисяч) гривень за постановою № 1241 від 27.03.2025 року, сплаченого громадянином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив що ОСОБА_3 сумлінно ставився до своїх обов`язків щодо військового обліку 01.08.2022 став на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 . 01.08.2022 ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатним до військової служби. Відповідно до вимог Закону № 3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», ОСОБА_1 було вчасно оновлено дані. Відповідно до вимог Закону України від 21.03.2024 №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», як особа раніше визнана обмежено придатною, 23.01.2025 ОСОБА_1 повторно пройшов медичний огляд, на встановлення придатності до несення військової служби. З 13.10.2024 по 21.03.2026 ОСОБА_1 має відстрочку від мобілізації, підставою якої є бронювання. 27 грудня 2024 року ОСОБА_1 був прийнятий постійно в штат на посаду електроенергетика у ТОВ «УК «ЗАРАЗ-5», яке знаходиться на території с. Чайки, Бучанського району, Київської області. Починаючи з лютого 2025 року, ОСОБА_1 займався питанням переїзду з м. Дніпро у Бучанський район, Київської області, за місцем свого нового місця роботи. При постановці на облік як внутрішньо переміщена особа, за новим місцем проживання в Бучанському районі Київської області. 26.03.2025, під час його візиту для постановки на облік до ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 дізнався, що не може стати на облік, оскільки знаходиться у розшуку за нібито порушення вимог законодавства про мобілізацію. У розшуку ОСОБА_1 перебуває за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_4 . 27.03.2025, ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де йому повідомили, що 13.02.2025 повісткою № 2436042 він викликався на 24.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але за

Позивач. наполягає на тому, що жодної повістки він не отримував, про існування повістки № 2436042 від 13.02.2025, дізнався тільки 27.03.2025, під час візиту до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тоді ж дізнався про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУПАП. Складанню постанови передує складання протоколу про адміністративне правопорушення, який має бути вручений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол йому вручений не був, адміністративна справа була розглянута без його участі , тому що він не був належним чином повідомлений про притягнення до адміністративної відповідальності , а тому був позбавлений можливості подати свої доводи , тому вважає, що постанова була складена без додержання процедури притягнення до відповідальності . Тому просить скасувати постанову та закрити провадження в адміністративній справі. Окрім того, враховуючи, що без сплати штрафу йому не віддавали військовий квиток, він сплатив 17000 штрафу. При скасуванні судом постанови, кошти будуть такими що сплачені безпідставно. Згідно з ч. 1 ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, о платно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість. Відповідно до положень ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.Повернення коштів сплачених позивачем на виконання штрафу має здійснюватися на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03 вересня 2013 року «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій». Відповідно до вимог п. З Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №787 від 3 вересня 2013 року, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Відповідно до п. 5 Порядку № 787 від 03 вересня 2013 року повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Відповідач є контролюючим органом у розумінні положень п. 5 Порядку, оскільки саме на виконання його рішення (постанови) було сплачено штраф позивачем. Помилково сплачений адміністративний штраф може бути повернуто управлінням держказначейства у визначеному порядку лише на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення (штраф). Тому просив зобов`язати відповідача повернути безпідставно сплачені кошти.

Провадження по справі відкрите 07.04.2025 року за правилами ст.ст.268,286 КАС України ( Ухвала Індустріального районного суду м. Дніпра від 07.04.2025).

В ухвалі суду про відкриття провадження зазначено про обов`язок відповідно до ч.2 ст.77 КАС України надати суду всі матеріали ,що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення ,вчиненні дій ,з приводу яких подано позов.

Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, матеріали адміністративної справи до суду не надав.

Справа була розглянута без участі осіб на підставі наданих позивачем доказів.

Дослідивши заяви по суті справи та, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, згідно з постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення № 1241 від 27.03.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень

Відповідно до змісту постанови адміністративне правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 , як військовозобов`язаний запасу за повісткою №2436042 не прибув 24.02.2025 року у призначений час до РТЦК та СТ , про причини неявки не повідомив, , чим порушив ч.3 ст. 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та абз.5 ч.3 ст.1 , ст. 39 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу», тобто порушив законодавство про оборону мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період , чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУПАП .

Статтею 210-1 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію , в особливий період , що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом такого правопорушення є порядок управління, встановлений у сфері забезпечення мобілізаційної підготовки та мобілізації. Правовою базою в цій сфері є Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Позивачу ставиться у вину , що він порушив ч.3 ст. 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та абз.5 ч.3 ст.1 , ст. 39 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу»

Частиною 3 ст.22 Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

За змістом ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Таким чином, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУПАП Закону передбачає невиконання приписів ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію".

Виходячи з наведеного, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 24.02.2025 за повісткою від 13.02.2025 року.

В обґрунтування позову позивач надав копію повістку, яку він отримав в РТЦК та СТ як підставу притягнення до відповідальності після складання постанови.

В повістці зазначено, що ОСОБА_3 викликається на 24.02.2025 для уточнення даних .

Повістка направлена за адресою АДРЕСА_1 , а, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання як переміщеної особи від 28.03.2022 адресою реєстрації в АДРЕСА_2

Відповідно до довідки від 05.03.2025 року ОСОБА_3 ,як внутрішньо переміщена особа, зареєстрував своє місце проживання в Київській області в с.Петропавлівська борщагівка.

Згідно з витягом електронної бази РЕЗЕРВ+ зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , дані уточнені вчасно, 23.01.2025 року пройшов ВЛК , перебуває на обліку , має бронювання від мобілізації до 21.03.2026 року.

Таким чином, судом встановлено, що повістка не має відомостей про вручення позивачу та згідно зазначеної в ній адреси, направлена за іншою адресою ніж зареєстроване місця проживання позивача в Дніпрі, як внутрішньо переміщеної особи, що було очевидним під час розгляду адміністративної справи.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За правилами ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності

Крім того, суд враховує, що відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.210-1 КУпАП не застосовуються, а саме: за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Таким чином, дослідивши всі докази, суд прийшов до висновку про не доведення відповідачем підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з підстав , про які зазначено в оскаржуваній постанові.

За змістом ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне провадження закриттю.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 оформити та подати висновок про повернення сплаченого адміністративного штрафу в розмірі 17 000,00 за постановою № 1241 від 27.03.2025 року, сплаченого громадянином ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області , то ці вимоги не підлягають задоволенню, тому що ці кошти внесені не як помилкові або безпідставно сплачені. .Вони сплачені на виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яка на момент сплати не була скасована, а тому до цих правовідносин не можеть бути застосваний Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України, затвердженого наказом Мінфіну від 3 вересня 2013 року № 787 ( далі Порядок №787)

Такі висновки суду ґрунтуються на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 08 серпня 2023 року № 910/5880/21.

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі за позовом товариства до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) щодо повернення платникові суми адміністративно-господарського штрафу у постанові від 08 серпня 2023 року № 910/5880/21 зауважила, що Порядок № 787 застосовний до випадків повернення помилково чи надміру зарахованих коштів до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку товариство внесло до бюджету, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється. На такі правовідносини не поширюються приписи ЦК України про відшкодування шкоди та Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України, затвердженого наказом Мінфіну від 3 вересня 2013 року № 787. Суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі адміністративний суд визнав протиправною та скасував, можна стягнути на користь платника згідно зі ст. 1212 ЦК як безпідставно утримувану.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення. В іншій частині позову слід відмовити.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на оплату судового збору за подання позову у розмірі 605,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені частково і, суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 302, 80 грн.

На підставі викладеного, кручусь ст.ст.9,77,90,139,242-246,286 КАС України, статтями 38, 247,268,279,280,293 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження по справі та повернення коштів , сплачених на підставі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково .

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 1241 від 27.03.2025 року, якою на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП, скасувати та закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 302, 80 гривень (триста дві гривні вісімдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти ) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.4,5 ст.250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.06.2025 року.

Суддя С. І. Доценко