Справа № 420/9669/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9669/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), у якому позивач просить суд: - визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , щодо не нарахування та не виплати йому - ОСОБА_1 , окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткової винагороди у розмірі 20100 грн, передбачених абз. 5 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» №3161-ІХ від 28.06.2023, за період з вересня 2024 року по грудень 2024 року; - зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату йому - ОСОБА_1 , окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткової винагороди у розмірі 20100 грн, передбачених абз.5 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» №3161-ІХ від 28.06.2023, за період з вересня 2024 по грудень 2024 року з урахуванням попередньо виплачених сум.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він призваний на військову службу до лав ЗСУ та зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 . Під час проходження служби 01.01.2023 року він отримав поранення внаслідок вибухової травми, акубаротравми. У зв`язку з тривалим лікуванням, наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 09.08.2024 3155-РС/дск його звільнено із займаної посади і зараховано у розпорядження командира бригади.

Після виведення у розпорядження командира бригади протягом липня і серпня та частково вересня 2024 року нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення не в повному розмірі, а у період жовтень-листопад та частково грудень 2024 року взагалі не нараховувалось та не виплачувалось грошове забезпечення у встановленому законом розмірі.

Позивач вважає, що у зв`язку з його перебуванням у розпорядженні командира понад два місяці на підставі абз.5 п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» він має право на оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років та додаткову винагороду у розмірі 20100 грн до дня закінчення перебування у розпорядженні.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 09.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 30.06.2025 року заперечення на клопотання про зупинення провадження по справі від 16.04.2025 року за вхід. №ЕС/36239/25 повернуто заявнику без розгляду. Відмовлено в задоволенні клопотання представника в/ч НОМЕР_1 про зупинення провадження по справі до припинення дії воєнного стану.

Ухвалою суду від 30.06.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника в/ч НОМЕР_1 про залишення позову без руху.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що ОСОБА_1 на момент виключення зі списків військової частини позивач був знятий з усіх видів забезпечення в тому числі і грошового забезпечення. На день виключення зі списків особового складу військової частини позивач був повністю забезпечений грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням відповідно до норм чинного законодавства. Під час проходження служби від позивача не надходило звернень щодо перерахунку та виплати окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткової винагороди.

Також представник відповідача зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позов, зазначивши, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, його не було звільнено з військової служби, він з 04.06.2024 року згідно наказу №160 командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) зарахований до списків особового складу військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

Справу розглянуто в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.06.2024 №160 ОСОБА_1 , який прибув 04.06.2024 року з в/ч НОМЕР_3 у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та всі види забезпечення.

Під час проходження служби 01.01.2023 року о 11:00 на позиції «КЛАЙД 3» поблизу н.в. Авдіївка Донецької області ОСОБА_1 , виконуючи бойове завдання пов`язане з захистом Батьківщини, потрапив під танково-мінометний обстріл та отримав ВОСП лівої щоки (стороннє тіло вилучено ВОСП лівого плеча, ВОСП лівої кисті), акумбаротравма, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №538 від 23.01.2023 року.

ВЛК Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону проведено медичний огляд ОСОБА_1 , за результатом якого складено довідку від 23.05.2024 №998, згідно якої встановлено наслідки вибухової травми (01.01.2023), акубаротравми із ушкодження лівої барабанної перетинки у вигляді хронічної лівобічної кондуктивної приглуху ватості із сприйняттям шепітної мови 4,0 метри на ліве вухо та 6,0 метрів на праве вухо (190.1); сухої перфорації лівої барабанної перетинки (Н72). (Згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 №370 травма відноситься до легких). Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі статті 426 графи І Розкладу хвороб придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

У зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні наказом командира НОМЕР_4 механізованої бригади (по особовому складу) від 09.08.2024 №155-РС/дск позивача звільнено з займаної посади і зараховано у розпорядження командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.12.2024 №361 ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 07.12.2024 №259-РС на посаду сержанта із матеріального забезпечення роти забезпечення пальним та мастильними матеріалами батальйону матеріального забезпечення в/ч НОМЕР_1 , вважати таким, що з 19.12.2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до довідки про доходи в/ч НОМЕР_1 №170 від 04.01.2025 позивачу виплачувалось грошове забезпечення в наступних розмірах, зокрема: за вересень 2024 2279,18 грн, за жовтень 2024 0 грн, за листопад 2024 0 грн, за грудень 2024 873,51 грн.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому за період з вересня по грудень 2024 року окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткової винагороди у розмірі 20100 грн, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2-3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абз.1 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі Порядок №260).

Згідно з п.2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 5 розділу XXVIII Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.

Таким чином, військовослужбовцю Збройних Сил України, який перебуває у розпорядженні понад два місяці, виплачується грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває на час вирішення справи судом.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 (далі Постанова КМУ №168), пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 №836 доповнено Постанову КМУ №168, зокрема, абзацом сьомим пункту 1-1 в такій редакції: «Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, після перебування у розпорядженні понад два місяці (за які вони втратили право на отримання грошового забезпечення в повному обсязі за останніми займаними посадами) і до закінчення перебування у розпорядженні щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень».

Відповідно до пункту 2 постанови від 09.08.2023 №836, вона набирає чинності з дня опублікування та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року,

15.09.2023 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1001, якою абзац 7 пункту 1-1 Постанови КМУ №168 викладено в наступній редакції: «Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень».

Відповідно до пункту 2 постанови від 15.09.2023 року №1001, вона набирає чинності з дня опублікування та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року.

Разом з цим, абз.5 п.2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» від 28.06.2023 №3161-IX (далі Закон №3161-ІХ) установлено, що в період дії воєнного стану в Україні військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 розділу ІІ Закону №3161-ІХ цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім, зокрема, пункту 2 цього розділу, який набирає чинності через 30 днів з дня опублікування цього Закону, та застосовується у частині виплати додаткової винагороди з першого числа місяця, в якому опублікований цей Закон.

Закон №3161-ІХ опубліковано 30.06.2023. Отже, абз.5 п.2 розділу ІІ Закону №3161-ІХ набрав чинності 31.07.2023.

За результатом системного аналізу наведених норм суд дійшов висновку, що грошове забезпечення військовослужбовця, який у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, визнаний ВЛК обмежено придатним або непридатним до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та перебуває у розпорядженні відповідних командирів понад два місяці, грошове забезпечення виплачується:

до 31.05.2023 в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років;

з 01.06.2023 по 30.07.2023 відповідно до положень Постанови КМУ №168 у розмірі окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень;

з 31.07.2023 (день набрання чинності абз.5 п.2 розділу ІІ Закону №3161-ІХ) у розмірі окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та додаткової винагороди у розмірі 20100 гривень на умовах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з 01.06.2023 військовослужбовцям, які отримали поранення та зараховані у розпорядження командира протягом двох місяців з дня зарахування виплачується грошове забезпечення, а у разі перебування у розпорядженні понад два місяці, щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 грн за таких умов, а саме: 1) у зв`язку з пораненням, пов`язаних із захистом Батьківщини; 2) визнання ВЛК такого військовослужбовця обмежено придатним або непридатним до військової служби; 3) зарахування його у розпорядження відповідного командира та після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні.

Судом встановлено, що період перебування позивача у розпорядженні командира перевищив два місяці з моменту видання наказу від 09.08.2024 №155-РС/дск про зарахування у розпорядження командира до видання наказу від 19.12.2024 №361 про те, що позивач приступив до виконання службових обов`язків за призначеною посадою.

Також травма ОСОБА_1 визнана такою, що пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою ВЛК Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону №998 від 23.05.2024.

Проте за результатами цього ж медичного огляду ВЛК ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, навчальних центрах, підрозділах логістики, зв`язку, охорони.

Отже позивач не був визнаний ВЛК ані обмежено придатним, ані непридатним до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців, що є обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди у розмірі 20100 грн відповідно до абз.5 п.2 розділу ІІ Закону №3161-ІХ та п.1 постанови №168.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що правові підстави для нарахування та виплати позивачу зазначеної додаткової винагороди у розмірі 20100 грн немає.

Водночас, відповідачем не заперечується, що протягом вереснягрудня 2024 року позивачу не в повному розмірі нараховувалося та виплачувалося грошове забезпечення в частині окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Вказане суперечить п.5 розділу XXVIII Порядку №260, яким передбачено обов`язковість таких виплат військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні понад два місяці, без додаткових умов.

Оскільки положення п.5 розділу XXVIII Порядку №260 є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті.

На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку про вчинення відповідачем протиправної бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу за період з вересня по грудень 2024 року окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу на підставі п.5 розділу XXVIII Порядку №260 за період з вересня по грудень 2024 року оклад за військовим званням і надбавку за вислугу років, з урахуванням виплачених сум.

При цьому суд не приймає викладені у відзиві доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки в ухвалі суду від 30.06.2025 року суд дійшов висновку, що такий строк позивачем не пропущено. Позивач є діючим військовослужбовцем, не був виключений зі списків особового складу, а тому з ним не проводився повний розрахунок та не видавався грошовий атестат. У даному випадку обчислення тримісячного строку звернення до суду здійснюється з моменту, коли позивач отримав достовірну, документально підтверджену інформацію про обсяг грошового забезпечення, а саме з дати вручення йому листом в/ч НОМЕР_1 від 04.01.2025 року №19 довідки про доходи від 04.01.2025 року №170. Отже звертаючись до суду з цим позовом 01.04.2025 року через підсистему «Електронний суду» (зареєстровано судом 02.04.2025 року за вхід. №10170/25) позивачем не пропущено трьохмісячний строк звернення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Усталеною судовою практикою Верховного Суду підтверджено висновок, що грошове забезпечення військовослужбовців є заробітною платою, яку вони отримують за свою службу.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за законом розподіл судових витрат в частині судового збору згідно ст.139 КАС України не здійснюється.

Позивач у змісті позову просить суд стягнути з відповідача 8000 грн правничої допомоги.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що заявлений розмір витрат є є завищеним, стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 8000 грн не відповідає критеріям розумності та співрозмірності.

Згідно з п.1 ч. 3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У той же час відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на який такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи представником позивача надані: договір про надання правничої/правової допомоги від 21.10.2024 року, додатковий договір №1 до договору про надання правової допомоги від 21.10.2024 року, акт виконаних робіт від 01.04.2025, фіскальний чек від 01.04.2025 року №/ВН 235 на суму 8000 грн.

21.10.2024 року між позивачем та адвокатом Семчук С.В. укладений договір про надання правничої/правової допомоги, згідно з п.4.4 якого гонорар адвоката встановлюсться за додатковим договором, який с невід`ємною частиною до основного договору.

Сторонами укладено додатковий договір №1 до договору про надання правової допомоги від 21.10.2024 року, пунктом 1 якого визначено, що сторони погодили, що оплата гонорара визначена у фіксованому розмірі і становить 8000 грн.

01.04.2025 року сторонами складено акт виконаних робіт, згідно якого надана правнича допомога за договором про надання правничої/правової допомоги від 21.10.2024 року склала 8000 грн за наступні послуги: - консультація клієнта з питань стягнення на його користь невиплаченого грошового забезпечення; - складання та надсилання адвокатського запита до військової частини; - складання в інтересах ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 позовної заяви; - ведення справи в суді.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послу.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

На підставі вищезазначеного, враховуючи часткове задоволення позову, складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін) час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 3000 грн, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 132, 134, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з вересня по грудень 2024 року окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 на підставі пункту 5 розділу XXVIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, за період з вересня по грудень 2024 року оклад за військовим званням і надбавку за вислугу років, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва