Справа № 320/24343/23
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Київ № 320/24343/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, просить суд:

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () щодо неврахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання до стажу роботи на посаді судді наступних періодів: - 2 роки 24 дні (з 10.05.1976 по 02.06.1978) - служба в лавах Радянської армії; 2 роки 6 місяців (з 01.08.1979 по 31.07.1984) навчання в Київському державному університеті імені Т.Г. Шевченка; 4 роки 5 місяців 3 дні (з 31.01.1986 по 02.07.1990) - помічник прокурора Дарницького району міста Києва; 5 років 11 місяців 29 днів (з 02.07.1990 по 01.07.1996) - прокурор, старший прокурор відділу, старший прокурор управління Генеральної Прокуратури України. Скасувати розпорядження ГУ ПФУ у м. Києві від 01.06.2023 щодо призначення довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи на посаді судді наступні періоди: 2 роки 24 дні (з 10.05.1976 по 02.06.1978) - служба в лавах Радянської армії; 2 роки 6 місяців (з 01.08.1979 по 31.07.1984) - навчання в Київському державному університеті імені Т.Г. Шевченка: 4 роки 5 місяців 3 дні (з 31.01.1986 по 02.07.1990) - помічник прокурора Дарницького району міста Києва; 5 років 11 місяців 29 днів (з 02.07.1990 по 01.07.1996) - прокурор, старший прокурор відділу, старший прокурор управління Генеральної Прокуратури України;

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () визначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячне грошове утримання судді у відставці від заробітної плати діючого судді касаційної інстанції, починаючи з 04.03.2023 з урахуванням проведених виплат без обмеження граничних виплат пенсії (з дня, наступного за днем звільнення).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що при призначенні довічного грошового утримання, відповідач, виходячи з приписів Закону «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII (далі Закон № 1402) протиправно не включив до вислуги років половину строку навчання у вищому навчальному закладі та періоди роботи на прокурорських посадах, унаслідок прийняття спірного рішення суттєво порушено право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, оскільки його розмір зменшено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує щомісячне грошове утримання як суддя у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII виходячи з 62% від суддівської винагороди.

Позивач звернувся до відповідача із вимогою зарахувати до стажу роботи на посаді судді половину часу навчання у вищому юридичному навчальному закладі та періоди роботи на прокурорських посадах.

Відповідач відмовив у такому перерахунку з огляду на те, що для зарахування до стажу роботи на посаді судді та для визначення відсотків суддівської винагороди судді, половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та періодів роботи на прокурорських посадах, відсутні законні підстави.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 1 ст. 137 Закону № 1402 установлено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно з абзацом 4 п. 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до абзацу 2 ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (далі - Закон № 2862) в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді вперше, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Статтею 56 Закону України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1789), чинного на момент призначення позивача на посаду судді вперше, визначено, що під поняттям прокурор слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Таким чином, враховуючи те, що стаж роботи позивача на посаді судді становить не менше 10 років, до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового забезпечення також має бути зарахований стаж роботи на посадах помічника прокурора Дарницького району міста Києва - 4 роки 5 місяців 3 дні; прокурор, старший прокурор відділу та старший прокурор управління Генеральної Прокуратури України - 5 років 11 місяців 29 днів.

Судом встановлено, що згідно з розрахунком страхового стажу до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві зазначений період роботи позивача до стажу роботи на посаді судді, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді, відповідачем не зарахований.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання суд зазначає про обґрунтованість доводів позивача щодо протиправності рішення пенсійного органу в частині не зарахування до стажу роботи позивача стажу роботи на посадах помічника прокурора Дарницького району міста Києва - 4 роки 5 місяців 3 дні; прокурор, старший прокурор відділу та старший прокурор управління Генеральної Прокуратури України - 5 років 11 місяців 29 днів.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зарахування до стажу роботи позивача, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та період проходження строкової військової служби, суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу другого ст. 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів у редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 07.11.2019 у справі № 727/4435/17, не включення до стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та періоду проходження строкової військової служби та врахування для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, наявного у матеріалах справи, вбачається, що з 10.05.1976 по 02.06.1978 позивач проходив строкову військову службу (служба в рядах Радянської армії); у період з 01.08.1979 по 31.07.1984 навчався за денною формою навчання у Київському державному університеті імені Т.Г. Шевченка за спеціальністю Правознавство.

З урахуванням наведеного до стажу роботи позивача, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового забезпечення судді у відставці, підлягають зарахуванню період проходження строкової військової служби 2 роки 0 місяців 24 дні та половина строку навчання у Київському державному університеті імені Т.Г. Шевченка 2 роки 6 місяців.

За встановлених обставин відмова відповідача у зарахуванні до стажу роботи позивача на посаді судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі та періоду проходження військової служби є також протиправною.

Враховуючи викладене, зважаючи на обставини, встановлені судом на підставі доказів, досліджених під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що відповідачем при прийнятті рішення до стажу роботи судді позивача, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, протиправно не зараховані наступні періоди:

4 роки 5 місяців 3 дні (з 31.01.1986 по 02.07.1990) - помічник прокурора Дарницького району міста Києва; 5 років 11 місяців 29 днів (з 02.07.1990 по 01.07.1996) - прокурор, старший прокурор відділу, старший прокурор управління Генеральної Прокуратури України;

2 роки 24 дні (з 10.05.1976 по 02.06.1978) - служба в лавах Радянської армії;

2 роки 6 місяців (з 01.08.1979 по 31.07.1984) навчання в Київському державному університеті імені Т.Г. Шевченка);

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22.05.2008.

Також в рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 2, абз. 2 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, ст. 138 Закону України Про судоустрій і статус суддів (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до п. 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії від 10.07.1998, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (п. 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (п. 6.4).

Так, згідно з п. 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17.11.2010 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Протиправна відмова відповідача у зарахуванні позивачу до стажу роботи на посаді судді, що враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 4 роки 5 місяців 3 дні (з 31.01.1986 по 02.07.1990) - помічник прокурора Дарницького району міста Києва; 5 років 11 місяців 29 днів (з 02.07.1990 по 01.07.1996) - прокурор, старший прокурор відділу, старший прокурор управління Генеральної Прокуратури України; 2 роки 24 дні (з 10.05.1976 по 02.06.1978) - служба в лавах Радянської армії; 2 роки 6 місяців (з 01.08.1979 по 31.07.1984) навчання в Київському державному університеті імені Т.Г. Шевченка), а також здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 04.03.2023 з виплатою недоотриманих сум, тобто з дати подання позивачем заяви про переведення на інший вид пенсії.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві визначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання судді у відставці від заробітної плати діючого судді касаційної інстанції, починаючи з 01.06.2023 з урахуванням проведених виплат без обмеження граничних виплат пенсії (з дня, наступного за днем звільнення), суд відмовляє у її задоволенні, оскільки відповідачем по справі було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивача з врахуванням стажу служби в радянські армії та роботи на посадах в органах прокуратури та через твердження про відсутність підстав для такого перерахунку, а отже, відмова відповідача була пов`язана не з незгодою з сум з яких розраховується довічне грошове утримання судді у відставці від заробітної плати діючого судді касаційної інстанції. Отже, у спірних правовідносинах відповідач не вирішував даного питання.

Суд зауважує, що відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог та у виплаті пенсії без обмеження максимальним розміром слід відмовити, як передчасних.

Аналогічний правовий висновок викладено у рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі №560/2120/20, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021.

Отже, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає з необхідне: визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () щодо неврахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання до стажу роботи на посаді судді наступних періодів: - 2 роки 24 дні (з 10.05.1976 по 02.06.1978) - служба в лавах Радянської армії; 2 роки 6 місяців (з 01.08.1979 по 31.07.1984) навчання в Київському державному університеті імені Т.Г. Шевченка; 4 роки 5 місяців 3 дні (з 31.01.1986 по 02.07.1990) - помічник прокурора Дарницького району міста Києва; 5 років 11 місяців 29 днів (з 02.07.1990 по 01.07.1996) - прокурор, старший прокурор відділу, старший прокурор управління Генеральної Прокуратури України та Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи на посаді судді наступні періоди: 2 роки 24 дні (з 10.05.1976 по 02.06.1978) - служба в лавах Радянської армії; 2 роки 6 місяців (з 01.08.1979 по 31.07.1984) - навчання в Київському державному університеті імені Т.Г. Шевченка: 4 роки 5 місяців 3 дні (з 31.01.1986 по 02.07.1990) - помічник прокурора Дарницького району міста Києва; 5 років 11 місяців 29 днів (з 02.07.1990 по 01.07.1996) - прокурор, старший прокурор відділу, старший прокурор управління Генеральної Прокуратури України та здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 72 КАС України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено 1 073,60 грн судового збору за подання даного адміністративного позову, що підтверджується квитанцією від 14.08.2023.

Відтак у зв`язку із задоволенням позову суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір у сумі 1 073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () щодо неврахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання до стажу роботи на посаді судді наступних періодів: - 2 роки 24 дні (з 10.05.1976 по 02.06.1978) - служба в лавах Радянської армії; 2 роки 6 місяців (з 01.08.1979 по 31.07.1984) навчання в Київському державному університеті імені Т.Г. Шевченка; 4 роки 5 місяців 3 дні (з 31.01.1986 по 02.07.1990) - помічник прокурора Дарницького району міста Києва; 5 років 11 місяців 29 днів (з 02.07.1990 по 01.07.1996) - прокурор, старший прокурор відділу, старший прокурор управління Генеральної Прокуратури України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу роботи на посаді судді наступні періоди: 2 роки 24 дні (з 10.05.1976 по 02.06.1978) - служба в лавах Радянської армії; 2 роки 6 місяців (з 01.08.1979 по 31.07.1984) - навчання в Київському державному університеті імені Т.Г. Шевченка: 4 роки 5 місяців 3 дні (з 31.01.1986 по 02.07.1990) - помічник прокурора Дарницького району міста Києва; 5 років 11 місяців 29 днів (з 02.07.1990 по 01.07.1996) - прокурор, старший прокурор відділу, старший прокурор управління Генеральної Прокуратури України та здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти частини позовних вимог слід відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () судовий збір у сумі 1 073,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.