Справа № 460/10173/24
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №460/10173/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 21 березня 2024 року нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 , як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, у розмірі визначеному статтею 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи без обмеження її граничного розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зазначене рішення залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2025 та набрало законної сили.

19.06.2025 до суду надійшла заява позивача, подана ним в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення суду від 14.10.2024 у справі №460/10173/24.

У вказаній заяві позивач зазначає про те, що відповідачем не виконується рішення суду у відповідності до його резолютивної частини, а нарахування пенсії позивачу здійснюється у раніше визначених сумах. Позивача повідомлено, що таке рішення буде виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області у разі надання ОСОБА_1 первинних документів, які підтверджують заробітну плату отриману за період роботи в зону відчуження. Оскільки відповідач не виконує рішення суду від 14.10.2024, позивач звернувся до суду з вказаною заявою.

Відповідач скористався правом на подання заперечень на заяву та подав 26.06.2025 до суду свої заперечення на заяву позивача, де в обгрунтування заперечень зазначає, що з метою належного виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 Головним управлінням надіслано лист від 16.04.2025 № 1700- 0307-5/27635 до Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України щодо отримання дозволу на макетну обробку електронної пенсійної справи ОСОБА_2 для проведення відповідного перерахунку та виплатних операцій шляхом ініціювання перерахунку «Макетна обробка».

Листом від 28.05.2025 року за № 2800-030101-9/35140 Пенсійний фонд України повернув без опрацювання лист від 16.04.2025 № 1700-0307-5/27635 щодо макетної обробки по електронній пенсійній справі № 65 ОСОБА_1 . Зазначає, що обчислення пенсій відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до статті 15 вказаного Закону видаються установами та організаціями на підставі первинних документів. Таким чином, на думку відповідача, рішення суду виконано в межах повноважень в установленому чинним законодавством порядку.

Частиною 5 статті 383 КАС України передбачено, що у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву по суті без участі представників сторін в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

Вирішуючи питання щодо наявності фактичних та правових підстав для визнання протиправними дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення, суд виходить із такого.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За правилами статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 звертав увагу, що статті 382 і 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З доданого до матеріалів заяви позивача листа відповідача від 17.06.2025 №1700-0202-8/44185 вбачається, що рішення суду від 14.10.2024 у справі №460/10173/24 не виконується відповідачем з тих підстав, що довідка про заробітну плату за роботу у зоні відчуження видана Рівненською обласною державною адміністрацією 11.09.2015 не підтверджена первинними документами. В листі також йдеться про те, що рішення суду від 14.10.2024 буде виконане Управлінням у разі надання ОСОБА_1 первинних документів, які підтверджують заробітну плату отриману за період роботи в зоні відчуження.

З наявного в матеріалах заяви проведеного відповідачем перерахунку пенсії позивача від 26.02.2025 вбачається, що розмір пенсії позивача з надбавками складає 32857,06 грн, водночас з застосуванням максимального розміру пенсія становить 23610,00 грн.

Суд наголошує на тому, що спір у цій справі стосувався правомірності обмеження пенсії позивача максимальним розміром. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №460/10173/24 визнано за позивачем право на нарахування та виплату пенсії, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інваліду 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, у розмірі визначеному статтею 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи без обмеження її граничного розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Приймаючи таке рішення, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2025, суд враховував таке.

Згідно з частиною 3 статті 67 Закону №796-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Так само, у силу частини 1 статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до (...) законів України (...) "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (...), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас суд у цій справі врахував, що 20.03.2024 Конституційний Суд України ухвалив Рішення №2-р(II)/2024, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У пункті 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2024 №2-р(II)/2024 визначено, що припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З урахуванням наведеного, суд у рішенні від 14.10.2024 у цій справі дійшов всновку, що з 21.03.2024 після ухвалення Конституційним Судом України Рішення №2-р(II)/2024, стаття 67 Закону №796-XII не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність; так само, як і припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII, зі змінами, оскільки їх визнано неконституційними.

А тому суд констатував, що з 21.03.2024 позивач має право на отримання пенсії, призначеної йому відповідно до статті 54 Закону №796-XII, без обмеження її максимальним розміром.

Доводи відповідача щодо невиконання рішення суду зводяться виключно до того, що довідка про заробітну плату за роботу у зоні відчуження видана Рівненською обласною державною адміністрацією 11.09.2015 не підтверджена первинними документами, однак суд не знаходить такі доводи обгрунтованими, оскільки наявність або ж відсутність первинних документів на підтвердження розмірів заробітної плати не було предметом розгляду цієї справи, позаяк справа стосувалась виключно протиправності в діях відповідача щодо обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром, які суд визнав протиправними. Окрім цього відповідачем не наведено, як наявність первинних документів впливає на обмеження пенсійних виплат позивача максимальним розміром.

Суд зауважує, що остаточне рішення суду є обов`язковим до виконання до моменту зміни умов, за яких його ухвалено. Європейський суд з прав людини у рішенні (щодо прийнятності скарги) від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" (заява №43331/12) зауважив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

Отож зміна нормативно-правового регулювання окремого питання дійсно може мати наслідком втрату актуальності судового рішення, у якому суд розглянув питання застосування норми права, що у подальшому зазнала змін.

Водночас за обставин цієї справи немає підстав стверджувати, що чинне законодавство, яким було урегульовано питання обмеження пенсій, призначених відповідно до Закону №796-XII, зазнало змін після набрання рішенням суду у справі №460/10173/24 законної сили, водночас з 20.03.2024 у чинному законодавстві відсутні норми щодо виплати пенсій, призначених відповідно до Закону №796-XII, з обмеженням їх максимального розміру будь-якою сумою, зокрема десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.

Складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України", заява №60750/00, зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У Рішенні від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі "Валерій Фуклєв проти України" від 07.06.2005, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі "Apostol v. Georgia" від 28.11.2006, заява №30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Оскільки у цій справі №460/10173/24 відповідачем здійснюється нарахування та виплата пенсії позивача з обмеженням такої максимальним розміром, суд дійшов до висновку про те, що рішення суду не виконується відповідачем, чим порушуються вимоги статті 129-1 Конституції України, статей 14, 370 КАС України.

Враховуючи те, що на час розгляду заяви відповідними доказами підтверджено той факт, що відповідачем не вжито дієвих і належних заходів на виконання судового рішення, суд з урахуванням приписів статті 249 КАС України дійшов до висновку про те, що відповідачем порушено норми статті 129-1 Конституції України та частини 2 статті 14, частини 1 статті 370 КАС України, а саме: не виконано належним чином судове рішення, яке набрало законної сили, що зумовлює необхідність постановлення судом окремої ухвали і направлення її для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Керуючись статтями 248, 256, 294, 295, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення суду від 14.10.2024, ухваленого в адміністративній справі №460/10173/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №460/10173/24 щодо проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з 21.03.2024 з застосуванням обмеження її граничного розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили прцездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, які сприяли порушенню закону по виконанню рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 у справі №460/10173/24, шляхом здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 21 березня 2024 року пенсії у розмірі визначеному статтею 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи без обмеження її граничного розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Установити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області тридцятиденний строк з дня отримання (вручення) копії цієї ухвали для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олександр МАКСИМЧУК