Справа № 279/2982/25
Суддя: Волкова Н. Я.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2-а/279/49/25
Справа № 279/2982/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №279/2982/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними дій та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА №4646008 від 03.05.2025 року.

Зазначив, що інспектором Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Хлановським Миколою Павловичем накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що нібито 03.05.2025 року о 18:19:00 годині в м.Коростені по вул.Білокоровицьке Шоссе, 37 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, також не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим на думку відповідача порушив п.2.3.В ПДР порушення правил користування ременями безпеки, за що передбачена відповідальність ст.121 ч.5 КУпАП. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню, виходячи з наступного. 03.05.2025 року будь-яким транспортним засобом, в тому числі і тим, про який відповідачем зазначено в оскаржуваній постанові, не керував відповідно і вчинити будь-яке правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не міг. В той день за кермом даного транспортного засобу була його дружина ОСОБА_2 і про це позивач повідомляв поліцейським. Але поліцейські на це уваги не звертали провели незаконне затримання позивача та в подальшому склали на останього оскаржувану постанову. При цьому будь-яких доказів вчинення зазначеного адміністративного правопорушення відповідач позивачу не надав. Більше того, поліцейський, що виносив оскаржувану постанову не заслухав пояснень позивача та аргументів на доведення своєї невинуватості, не роз`яснив прав та обов`язків, як того вимагає діюче законодавство розгляд справи провів формально. Позивач не погоджується з такими діями відповідача, оскаржуючи їх та наголошує, що такі дії є неправомірними. Будь-яких доказів вчинення зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушеня відповідачем не надано.

Просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №4646008 від 03.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління національної поліції в Житомирській області понесені судові витрати.

Позивач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.

Відповідач в судове засідання не прибув, представник відповідача направив відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими у зв`язку з наступним: у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції). Зі змісту постанови вбачається, що 03.05.2025 року о 18 год. 19 хв. по вул.Білокоровицьке Шосе, 37, в м.Коростень, Коростенського району Житомирської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Fiat 280», номерний знак НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.3 в Правил дорожнього руху України (далі Правила). Відповідно до пп.2.3 в Правил, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів (пункт змінено 11.11.2020). У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, інспектором СРПП Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Хлановським Миколою Павловичем винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень. Отже, водій при керуванні автомобілем (т/з) зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України. Причиною зупинки Грузевича С.С., згідно п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», стало порушення ним вимог зазначених вище Правил дорожнього руху України - (п.п.2.3 в ПДР). Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено, що за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Отже, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4676503 від 07.05.2025 року винесена у зв`язку із порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, цей факт підтверджується матеріалами справи. За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, доказів неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду надано не було. Відповідно до ст.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП). Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Тому доказом встановлення вини Позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відео-докази. Вказані відеозаписи здійснені на підставі ч.1 ст.40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст.251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Згідно із ст.31 Закону України "Про національну поліцію" №580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Статтею 40 цього Закону передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Звертаємо увагу суду, що позивачем не наведено обставин, які б свідчили про порушення поліцейським вимог Закону №580-VIII при здійсненні відеозапису, що може бути підставою для виключення такого електронного доказу з числа доказів у розумінні ст 251 КУпАП. Однак, згідно відповіді Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 09.06.2025 року за вих. №98266-2025, у зв`язку із технічними несправностями та в результаті регламентних робіт на сервері зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських, не можливо викачати та здійснити запис на носій відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських та з відеореєстратора в службовому авто, який проводився під час складання адміністративних матеріалів 03.05.2025, стосовно ОСОБА_1 , працівниками СРПП Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області. Водночас за правовою характеристикою, правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП вважається закінченим з моменту допущенного проступку. Не мають значення наступні дії та виправдання порушника. Поліцейський чітко сформулював кваліфікуючу ознаку проступку. Поряд з тим, особа яка вчинила проступок повинна нести адміністративну відповідальність, враховуючи принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок. Враховуючи принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок, відповідальність. особа має нести адміністративну Невідворотність адміністративної відповідальності залежить більшою мірою від роботи працівників, уповноважених притягати до відповідальності і застосовувати санкції. Адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди. Безкарність правопорушника заохочує на вчинення нових проступків і подає негативний приклад іншим нестійким особам. Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Позивачу роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Позивач відповідно до ст.268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. Тому, позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах та обов`язках. Будь-яких клопотань у ході винесення постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , не заявляв. Слід також зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов`язок патрульного поліцейського забезпечувати правопорушнику фахівця в області права. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, яким позивач скористався. За встановлених обставин доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення ним правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.5 ст.121 КУпАП є безпідставними та не обґрунтованими, а крім того жодними доказами не підтвердженими. Окремо, звертають увагу, що хоч КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на Відповідача однак це не може розумітися таким чином, що Позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Твердження позивача на неправомірні дії з боку поліцейського, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано. Тому відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи. Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а відтак підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні. Приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, доказів неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду надано не було. Просив розгляд справи здійснювати без участі представника відповідача, ухвалити судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник позивача направив відповідь на відзив, заперечення, наведені відповідачем у відзиві не визнає в повному обсязі, оскільки вони повністю голослівні та не підтверджені жодним доказом. За загальними правилами, що унормовані ст.162 КАС України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Натомість відповідач вдався виключно до аналізу цілої низки законодавчих норм, та навів судову практику, яку трактує на власний розсуд. Однак доводи викладені у позові, щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не спростовані жодним із доказів. Відповідач зазначає, що факт адміністративного правопорушення підтверджується доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відео-докази. Проте з додатків, які зазначені у відзиві відсутній будь з яких доказів в тому числі і відеозапис. Натомість відповідач посилається на відповідь від Коростенського РУП ГУНП в 09.06.2025 року за вих. №98266-2025, з якої слідує, що у зв`язку із технічними несправностями та в результаті регламентних робіт на сервері зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських, не можливо викачати та здійснити запис на носій відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських та з відеореєстратора в службовому авто, який проводився під час складання адміністративних матеріалів 03.05.2025, стосовно ОСОБА_1 , працівниками СРПП Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області відповідач зазначає, що доказом встановлення вини позивача у порушення ПДР являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення. Але з такими доводами не можливо погодитися, адже як вже було зазначено у позові одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17. Із матеріалів справи вбачається, що в оскаржуваній постанові не зазначено свідків правопорушення, не зазначено, чи здійснювався відеозапис або фотофіксація правопорушення, не зазначено будь-які докази, які б підтверджували факт правопорушення позивачем. До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 121 КУпАП. В п.7 постанови зазначено, що до постанови додаються запис на БК 858198, разом з тим до відзиву на позовну заяву такі докази не додані. Отже будь-які докази, які б беззаперечно підтверджували факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 та відповідно вчинення інкримінованого правопорушення суду не надано. Просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши подані докази, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що уповноваженою особою відповідача 03.05.2025 року о 18 год. 19 хв. було винесено постанову ЕНА №4646008 від 03.05.2025 року про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст.126 ч.5 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 510 грн., а саме за те, що 03.05.2025 о 18:19 год. в м.Коростень, вул.Б. Шосе, 37 водій керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, та був непристебнутий ременем безпеки, також не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.3.в. ПДР України та вчинив правопорушення за ст.121 ч.5 КУпАП.

Позивач оскаржує прийняте відповідачем рішення з тих підстав, що постанова є необгрунтованою, факт вчинення правопорушення заперечує, вимоги правил дорожнього руху не порушував.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У п.1.9 ПДР зазначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно Правил дорожнього руху України п.2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; (пункт змінено 11.11.2020)

Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Так як протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, тому обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення органам Національної поліції визначена ст.222 КУпАП. До підвідомчості вказаного суб`єкта віднесено і розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в т.ч. і передбачених ст.121 КУпАП. Згідно ч.2 ст.222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення регулюється розділом 4 КУпАП.

Відповідно до ст.251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлюються на підставі доказів.

Згідно змісту оскарженої позивачем постанови, його було притягнуто до відповідальності за те, що він не виконав вимоги п.2.3.в ПДР України, а саме керував транспортним засобом та був не пристебнутий ременем безпеки, також не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії.

Відповідач в поданому відзиві вказує, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4676503 від 07.05.2025 року винесена у зв`язку з порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, цей факт підтверджується матеріалами справи. Доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відео-докази. У зв`язку з технічними несправностями та в результаті регламентних робіт на сервері зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських неможливо викачати та здійснити запис на носій відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських та з відеореєстратора з службового авто, який проводився під час складання адміністративних матеріалів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам передбаченим ст.ст.283, 284 КпАП України. Зокрема у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів на які послався правопорушник чи висловлення останніх доводів.

Згідно вимог щодо притягнення до адміністративної відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності покладається на суб`єкта владних повноважень, що вчиняє дані дії, неприпустиме перекладання на особу, що притягнута до відповідальності обов`язку по доказуванню своєї невинуватості.

Враховуючи, що відповідачем не представлено суду будь-яких доказів, на підставі яких відповідач дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, за які його було притягнуто до відповідальності, такі докази в оскаржуваній постанові не вказані, суд виходить з того, що такі докази відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, тому така постанова не може вважатись правомірною і як протиправна підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.243-246, 286 КАС України, Кодексом України про адміністративні правопорушення,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Постанову серії ЕНА №4646008 від 03.05.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.5 КУпАП визнати протиправною та скасувати, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605,60 грн. відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління національної поліїці уЖитомирській області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 від 30.08.2007 року, РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: Немировський Валерій Іванович, адреса: 11500, Житомирська область, м.Коростень, пров.Миколи Куліша, буд.4, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЖТ №000769 від 24.03.2016 року.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, місце знаходження: 10008, м.Житомир, вул.Старий Бульвар, 5/37, .

Суддя Волкова Н.Я.