Справа № 761/11697/21
Суддя: Юзькова О. Л.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-адр/761/11/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

30 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису),

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення у даній справі, з огляду на наступне. Так, 25.03.2025 Шевченківським районним судом м. Києва частково задоволені позовні вимоги, вирішено питання про судові витрати, зокрема за рахунок бюджетний асигнувань стягнуто з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн., які були задоволені судом, це витрати, які позивач поніс у зв`язку з підготовкою позовної заяви для подачі до суду. Однак, після подачі позовної заяви до суду позивачу надавалася й інша правнича допомога, яка полягала в підготовці заяв з процесуальних питань, апеляційної скарги, участі в двох судових засіданнях, а також ОСОБА_1 відповідно до договору про надання правової допомоги було сплачено адвокату гонорар успіху в розмірі 5 000 грн. Також адвокатом була надана правнича допомога у підготовці клопотання про стягнення витрат на правову допомогу. Крім того, позивачем у зв`язку з подачею апеляційної скарги на ухвалу суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 481 грн., питання про стягнення якого не вирішувалося апеляційним судом у зв`язку з поверненням справи на новий розгляд. Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами ОСОБА_1 зробив відповідну заяву про подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу. Так, у зв`язку з необхідністю ефективного захисту своїх прав, порушення яких відбулося внаслідок безпідставного та незаконного притягнення мене до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 був вимушений звернутись за правовою допомогою до адвоката, оскільки, сам не володію необхідними правовими знаннями. 18.03.2021 року між ним та адвокатом Густіліною О.С. було укладено договір про надання правової допомоги з терміном дії три роки. 15.02.2024 на підставі додаткової угоди термін дії договору від 18.03.2021 був продовжений до 18.03.2027. На підставі зазначеного договору адвокатом Густіліною О.С. позивачу надано правову допомогу, яка полягала у наданні консультацій, складанні позовної заяви та інших процесуальних документів, які подавалися до суду та були приєднані до матеріалів справи (заяви, клопотання, апеляційна скарга тощо), клопотання про стягнення судових витрат. Адвокат взяла участь у двох судових засіданнях. А також ОСОБА_1 відповідно до договору про надання правової допомоги було сплачено адвокату гонорар успіху в розмірі 5 000 грн. Детальний опис послуг, що надається адвокатом, їхня вартість, порядок обчислення гонорару адвоката, порядок його сплати викладені в договорі про надання правової допомоги та в Прейскуранті цін на адвокатські послуги, який є додатком до договору. Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги, викладений в звітах про виконання договору про надання правової допомоги, які додаються. На підтвердження оплати наданих послуг надаються копії квитанцій до прибуткових касових ордерів. Вартість наданої правової допомоги визначена відповідно до прейскуранту цін та погоджена сторонами, й відповідно до звітів про виконання договору від 23.11.2022 та від 26.03.2025 становить 11 600 грн. та 13 000 грн. відповідно, а всього - 24 600 грн. Вказані суми оплачені позивачем адвокату у повному обсязі. Крім того, відшкодуванню підлягає сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 481 грн. за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду. За таких обставин, представник позивача просить Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (ідентифікаційний код 37405284, вул. Леонтовича, 6, м. Київ, 01030), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), судові витрати, пов`язані з розглядом адміністративної справи № 761/11697/21, а саме судовий збір у розмірі 2 481 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 24 600 грн., а всього в сумі 27 081 грн.

Від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Представник Департаменту вказує, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України). Водночас в силу вимог частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У зазначеній вище постанові Верховний Суд зменшив розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо:- заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо);- суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо);- заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС КАС від 01.09.2020 р. у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Суд не може Документ сформований в системі «Електронний суд» 04.04.2025 3 Документ сформований в системі «Електронний суд» 04.04.2025 4 діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. За таких обставин, представник відповідача просить суд Зменшити витрати на оплату правничої допомоги у справі №761/11697/21.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За положеннями ч. 3 ст. 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Таким чином, з урахуванням приписів ч. 3 ст. 252 КАС України, суд вважає, що відсутні перешкоди для розгляду заяви представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та судового збору без повідомлення учасників справи.

Частинами 1,2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України Про судовий збір від 8 липня 2011року №3674-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до ст.1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно до положень ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 4, 5 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимоги частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно вимог ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами ОСОБА_1 зробив відповідну заяву про подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з наданих доказів, 18.03.2021 між адвокатом Густіліною О.С. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги.

15.02.2024 сторони підписали Додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 18.03.2021.

За умовами Додаткової угоди продовжено строк дії договору про надання правової допомоги від 18.03.2021 до 18.03.2027.

Як вбачається з Прейскуранту цін на адвокатські послуги, пов`язані з наданням правової допомогти ОСОБА_1 по справі за позовом до інспектора з паркування та Департаменту транспортної інфраструктури на підставі договору про надання правової допомоги від 18.03.2021 (Додаток до договору від 18.03.2021) вартість участі в засіданні суду першої інстанції становить 3 000,00, у разі отримання позитивного рішення суду на користь клієнта, адвокату сплачується гонорар успіху у розмірі 5 000,00 грн., складання процесуальних документів в межах справи в залежності від обсягу - 1600,00 грн., складання апеляційної скарги - від 6 000,00 грн.

Так, як вже зазначалось, під час ухвалення рішення по суті справи на користь позивача було стягнуто витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Разом з тим, як свідчать надані докази, ОСОБА_1 за договором сплачено: 30.12.2021 за складання клопотання про усунення недоліків суму у розмірі 800,00 грн. (прибутковий касовий ордер № 1/30); 11.01.2022 за складання апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2021 суму у розмірі 6 000,00 грн. (прибутковий касовий ордер № 1/11); 23.09.2022 за складання заяви про відкриття провадження у справі суму у розмірі 800,00 грн. (прибутковий касовий ордер № 1/23); 26.10.2022 за складання заяви про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін) суму у розмірі 800,00 грн. (прибутковий касовий ордер № 1/26); 22.11.2022 за складання заяви з процесуальних питань , клопотання про стягнення витрат суму у розмірі 3 200,00 грн.

Також позивачем сплачено суму у загальному розмірі 6 000,00 грн. за участь представника в судових засіданнях, які відбувалась 05.03.2025 та 24.03.2025 (прибуткові касові ордери № 05/03/25, № 24/03/25).

Крім того ОСОБА_1 26.03.2025 сплачено за складання клопотання про стягнення судових витрат у сумі 2 000,00 грн. та гонорар успіху у розмірі 5 000,00 грн. у зв`язку з отриманням позитивного рішення суду на користь клієнта.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі № 756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, відповідно до п. 4.1. договору про надання правової допомоги від 18.03.2021 сторони визначили, що на визначення гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обгрунтованого розміру гонорару.

Сума та складові гонорару адвоката визначаються у додатках до договору, відповідно до п. 4.2. договору.

При цьому у п.4.5. договору сторони встановили, що виплата гонорару успіху здійснюється протягом десяти діб з дня отримання позитивного рішення суду, прийнятого на користь клієнта.

Велика Палата Верховного Суду у фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

На таку обставину вказав Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду 15.09.2022 р. у постанові по справі № 915/294/21 сформульовано правовий висновок щодо стягнення "гонорару успіху" у призмі пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам на правничу допомогу.

Згідно зі ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому, як зазначено вище, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої винесено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд акцентує, що предметом позовних вимог, в межах даної адміністративної справи, є визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки.

Отже, дана справа, на думку суду, належить до категорії справ незначної складності, та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд акцентує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката у разі, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо не є співмірним.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, складність розгляду саме даної адміністративної справи, заявлені позовні вимоги та їх співвідношення із заявленим розміром судових витрат, наявність сталої судової практики з розгляду такої категорії спорів, предмет позовних вимог та їх співвідношення із розміром заявлених судових витрат на правничу допомогу, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, суд доходить висновку щодо наявності підстав для стягнення 6 000,00 грн. (участь представника в судових засіданнях) та гонорар успіху у сумі 5 000,00 грн. на користь позивача, оскільки саме такий розмір гонорару є справедливим, розумним, та співмірним, зважаючи на обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, тощо.

Щодо стягнення на користь позивача судового збору сплаченого за подачу апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2021 необхідно зазначити наступне.

Так, як свідчать матеріали справи 22.12.2021 Шевченківським районним судом м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки було повернуто позивачу.

16.05.2022 колегією суддів Шостого апеляційного адміністративного суду ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з приписами пункту 4 частини першої статті 322 КАС України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення

Системний аналіз зазначених вище норм та встановлених по справі обставин, зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції не приймав рішення по суті справи, а скасував ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва про повернення заяви та передав матеріали для продовження розгляду , дає підстави для висновку, що саме суд першої інстанції при ухваленні рішення має здійснити розподіл судових витрат.

Так, як вбачається з матеріалів справи , ОСОБА_1 було сплачено за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 22.12.2021 судовий збір у розмірі 2481,00 грн. (квитанція 0.0..1, код квитанції 9266-5479-1916-2758, період оплати19.04.2022).

Зважаючи на вищенаведене заява про ухвалення додаткового рішення в цій частині підлягає задоволенню.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 132,139,252 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 481 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 11 000 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя