Справа № 946/9788/24
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/9788/24
Провадження № 2-а/946/24/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

04.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який заявами від 25.03.2025 року, 23.04.2025 року та 23.05.2025 року уточнив та просить скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1/11005 від 22.10.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.06.2024 року належним чином оновив свої військові облікові данні, що підтверджується витягом N? 2024 з єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів. Далі проходив обстеження та лікувався від гіпертонічної хвороби, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого 5756 від 30 вересня 2024 року. 14 жовтня 2024 року з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 особисто без примушення для того щоб надати свої медичні документи, які збирав для проходження ВЛК. Саме під час цього відвідування ТЦК та СП було запропоновано йому підписати документ яким його буде начеб то внесено до якогось реєстру. Таким чином з?ясувалось пізніше, що підписав протокол, який було складено 14 жовтня 2024 року про скоєння ним адміністративного правопорушення передбачене ч. 3 ст.210 КУпАП. Далі, 21 жовтня 2024 року він знову відвідав ІНФОРМАЦІЯ_3 та пройшов ВЛК. Згідно висновку ВЛК визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (постанова ВЛК 13-А). Йому була вручена повістка для наступного відвідування ТЦК та СП на 21.12.2024 року о 9-00 год. Вже після проходження ВЛК на наступний день 22 жовтня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 розглядає протокол без його участі, виносить постанову N? 1/11005 від 22.10.2024 року, якою притягує його до відповідальності. Йому не повідомлено, що саме 22.10.2024 року буде розглядатися адміністративна справа, і лише 28 листопада 2024 року отримав листа від ІНФОРМАЦІЯ_2 з постановою N? 1/11005 від 22.10.24 року про накладення штрафу у розмірі 17000 грн. за правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210 КУпАП. Вважає, що дана постанова не відповідає чинному законодавству, складена з порушенням норм та не містить відомостей саме на коли позивач був повинен з?явитися до ТЦК та СП за повісткою, коли йому була надіслана повістка, про що саме була ця повістка. Крім того, вказує, що в протоколі також не вказано на якій час та на яку дату призначено розгляд протоколу про притягнення його до відповідальності, що лишило його можливості бути присутнім при розгляді справи, він не мав можливість звернутися до адвокатів для надання правничої допомоги при розгляді протоколу, що суттєво порушило його права на захист. В даному випадку є порушенням права особи на захист. Також позивач вказує, що за даними ТЦК та СП він мав обов?язок прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема у строк, що вказаний у повістці. Згідно довідки від 19.09.2024 року знаходився на амбулаторному лікуванні з 10.08.2024 року по 10.09.2024 року, та не мав можливості з`явитися по повістці. Факт відмови особи від отримання повістки, а так само і обставини наявності/відсутності у неї бронювання на період мобілізації, не позбавляють таку особу від обов`язку прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у встановлений у повістці строк. Проте, сам лише факт відмови від отримання повістки не створює склад правопорушення, зокрема у частині явки у визначений строк до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. На підтвердження обґрунтованості постанови представник відповідача у відзиві зазначає, що позивач за вказаною повісткою мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відносно позивача складено акт про відмову, у якому зазначається, що ОСОБА_2 відмовився від отримання повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 13.08.2024 року. Однак немає підтвердження, що цей акт складався в його присутності та дійсно він відмовлявся. До акту відмови в отриманні повістки відповідачем не було надано відеозапис. Таким чином, доказами, що підтверджують відмову від отримання повістки є акт відмови від отримання повістки та відповідний відеозапис. На підставі викладеного просив оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити.

06.12.2024 року ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

16.01.2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відзив, у якому зазначив, що з вимогами позовної заяви не згодні та зазначив, що 08.08.2024 на адресу ТОВ «АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ» (вул. Білгород - Дністровська, б.154, м. Ізмаїл, Одеська область) ІНФОРМАЦІЯ_3 було направлено розпорядження N?4/7506 від 08.08.2024 р. щодо здійснення оповіщення військовозобов?язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який працює на даному підприємстві, про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.08.2024 року о 09.00 год. Про результати виконання розпорядження ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.08.2024 року N?4/7506 до ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відповідь від ТОВ «АГРОПРАЙМ ХОДИНГ» вих.N?54/05-18 від 12.08.2024 про результати здійснення оповіщення позивача та вручення йому повістки для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.08.2024р. о 09.00 год., та повідомлено про те, що ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися з вищезазначеним документом про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також у додаток до листа N?54/05-18 від 12.08.2024 року надано Акт відмови в отриманні повістки від 09.08.2024 року про його виклик на 13.08.2024 р. о 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_7 вважає, що позивач відмовляючись від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.08.2024 р. о 09.00 год., порушив пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів (Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ N?1487 від 30 грудня 2022 року (з наступними змінами). На підставі приписів ч.3 ст.38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» відповідач 11.09.2024 року звернувся до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області із зверненням щодо виявлення та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за ст.210 КУпАП N?9340 від 11.09.2024 року. Тобто з 11.09.2024 року ОСОБА_2 перебував у розшуку, як такий, що не прибув за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.08.2024 року о 09.00 год., чим порушив пп. 2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів. Таким чином, доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 співробітниками Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області військовозобов?язаний ОСОБА_2 , 22.10.2024 року був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП Порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку в умовах особливого періоду. Звертає увагу, що під час складення протоколу N?440 від 14.10.2024р. позивач жодних зауважень, заперечень, пояснень не надавав. 22.10.2024 року ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянуто адміністративну справу про адміністративне правопорушення, скоєне ОСОБА_3 та винесено постанову по справі від 22.10.2024 року N?1/11005, яка була направлена засобами «Укрпошта». Таким чином, вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення N?1/11005 від 22.10.2024 року винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача в межах повноважень, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. З урахуванням викладеного, просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі, оскаржувану постанову залишити в силі.

26.02.2025 року позивач надав відповідь на відзив ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якій посилався на обставини, викладені в письмових уточнення до позову від 25.03.2025 року, 23.04.2025 року та 23.05.2025 року.

Письмовими уточненнями до позову від 23.04.2025 року позивач виключив ІНФОРМАЦІЯ_8 з кола відповідачів.

В судове засідання позивач та його представник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягає.

В судове засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 229 КАС України, у разі розгляду адміністративної справи за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно статті 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність .

Відповідно до частини першої статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

У силу приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З матеріалів справи вбачається, 08.08.2024 на адресу ТОВ «АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ» (вул. Білгород - Дністровська, б.154, м. Ізмаїл, Одеська область) ІНФОРМАЦІЯ_3 було направлено розпорядження N?4/7506 від 08.08.2024 р. щодо здійснення оповіщення військовозобов?язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який працює на даному підприємстві, про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.08.2024 року о 09.00 год.

Про результати виконання розпорядження ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.08.2024 року N?4/7506 до ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відповідь від ТОВ «АГРОПРАЙМ ХОДИНГ» вих.N?54/05-18 від 12.08.2024 про результати здійснення оповіщення позивача та вручення йому повістки для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.08.2024р. о 09.00 год., та повідомлено про те, що ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися з вищезазначеним документом про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У додаток до листа N?54/05-18 від 12.08.2024 року надано Акт відмови в отриманні повістки від 09.08.2024 року про його виклик на 13.08.2024 р. о 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі приписів ч.3 ст.38 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» відповідач 11.09.2024 року звернувся до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області із зверненням щодо виявлення та доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП N?9340 від 11.09.2024 року, тобто з 11.09.2024 року ОСОБА_2 перебував у розшуку, як такий, що не прибув за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.08.2024 року о 09.00 год., чим порушив пп. 2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів.

14.10.2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 440, зі змісту якого, вбачається, що 14 жовтня 2024 року о 11 год. 40 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за зверненням N? 4/9340 від 11.09.2024 року працівниками поліції було доставлено громадянина ОСОБА_1 , як такого, що відмовився від повістки, чим порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а саме пп. 2, п. 1 ПКМУ N? 1487 від 30.12 2022 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Згідно частини першої статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

22.10.2024 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення N?1/11005, зі змісту якої, вбачається, що 14 жовтня 2024 року о 11 год. 40 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за зверненням N? 4/9340 від 11.09.2024 року працівниками поліції було доставлено громадянина ОСОБА_1 , як такого, що відмовився від повістки, чим порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а саме пп. 2, п. 1 ПКМУ N? 1487 від 30.12 2022 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, було введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме: порушення призовниками, військовозобов?язаними та резервістами правила військового обліку.

При цьому диспозиція адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, є бланкетною, тобто такою, яка відсилає до інших нормативно-правових актів, які визначають правила військового обліку.

Так, стаття 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначає, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно підпункту 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила), який є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відтак, позивач мав обов`язок прибути до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема у строк, що вказаний у повістці.

При цьому, пунктом 40 Порядку № 560 встановлено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Згідно з абзацами 4-6 пункту 47 Порядку № 560 у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Як вже встановлено судом, 08.08.2024 на адресу ТОВ «АГРОПРАЙМ ХОЛДИНГ» (вул. Білгород - Дністровська, б.154, м. Ізмаїл, Одеська область) ІНФОРМАЦІЯ_3 було направлено розпорядження N?4/7506 від 08.08.2024 р. щодо здійснення оповіщення військовозобов?язаного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який працює на даному підприємстві, про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.08.2024 року о 09.00 год.

Про результати виконання розпорядження ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.08.2024 року N?4/7506 до ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відповідь від ТОВ «АГРОПРАЙМ ХОДИНГ» вих.N?54/05-18 від 12.08.2024 про результати здійснення оповіщення позивача та вручення йому повістки для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.08.2024р. о 09.00 год., та повідомлено про те, що ОСОБА_1 відмовився ознайомлюватися з вищезазначеним документом про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У додаток до листа N?54/05-18 від 12.08.2024 року надано Акт відмови в отриманні повістки від 09.08.2024 року про його виклик на 13.08.2024 р. о 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З акту відмови від отримання повістки вбачається, що вказаний акт не оголошено позивачу, про що свідчить відсутність підпису позивача у ньому.

Проаналізувавши вищевказані норми в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що в разі відмови військовозобов`язаного від отримання повістки належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки.

На підтвердження обґрунтованості винесеної постанови відповідачем не надано відеозапис доведення позивачу акта відмови від отримання повістки.

Доказів ведення відеофіксації із застосуванням технічних приладів під час вручення повістки позивачу відповідачем також не надано, посилань на здійснення такої відеофіксації не наведено.

Таким чином, сам по собі акт відмови від отримання повістки без відповідного відеозапису доведення акта відмови від отримання повістки не є належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, враховуючи вимоги п. 41 Порядку № 560, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.08.2024 року о 09:00 год.

Відповідач залишив вищевказані обставини поза увагою, не з`ясувавши факту належного оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, суд констатує, що оскільки позивач не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.08.2024 року, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд зауважує, що оскаржувана постанова не містить інформації про місце і час вчинення адміністративного правопорушення, тобто відсутня інформація про те, коли повинен був з`явитися позивач на виклик по повістці та куди саме (дата, час, місце виклику - конкретно в який ТЦК та СП та за якою адресою) та взагалі за якою повісткою (дата, її номер).

Крім того, постанова не містить зазначення повної суті адміністративного правопорушення, однак містить посилання на порушення правил військового обліку, а саме п.1 пп.2 ПКМУ №1487 від 30.12.2022 року, норма якої в Постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», містить інший виклад.

Неявка особи за повісткою є порушенням пп.2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ N?1487 від 30 грудня 2022 року, проте вказаного у постанові не зазначено.

Вказане свідчить, про те, що відповідач посилається на спеціальну норму закону, якої не існує, що в свою чергу свідчить про те, що відповідачем в постанові фактично не зазначено норму закону, яку порушено позивачем, за що відносно нього можливо було винести постанову за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Також надаючи оцінку доводам позивача про те, що справу було розглянуто за відсутності позивача, суд зазначає наступне.

Статтею 268 КУпАП передбачено, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення № 440 від 14.10.2024 року вбачається, що позивачу вказаний протокол вручено, що підтверджується його особистим підписом. Втім відомості про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення у протоколі не зазначені.

Отже обов`язок відповідача щодо повідомлення позивача про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення є не виконаним.

Обов`язок доказування цієї обставини несе виключно відповідач.

Суд констатує, що повідомлення особи, яка притягується до відповідальності про час та місце розгляду справи має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Верховний Суд у справах N? 676/752/17, N? 489/1004/17, N? 308/12552/16-a, N? 482/9/17, N? 205/7145/16-а зробив такі висновки: "Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення".

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у справах N? 522/20755/16-a, N? 591/2794/17, N? 05/7145/16-а, N? 286/4145/15-а дійшов такого висновку: "факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу".

Таким чином, суд погоджується з позивачем, що останній не був поінформований про час та місце розгляду справи, що є грубим порушенням ст. 268 КУпАП, а також вимог ст. 280 КУпАП.

Також суд зазначає, що вказаним спростовуються твердження відповідача в частині належного сповіщення позивача про дату, час і місце розгляду справи, зворотного відповідачем не доведено.

В свою чергу, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Іншим доводам та запереченням учасників справи суд оцінки не надає, оскільки вони не впливають на висновки суду.

Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин справи, суд констатує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не довів правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (пункт 4.1)

Отож, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, КАС України надає суду право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, втім не наділяє місцеві загальні суди повноваженнями визнавати постанови протиправними.

За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що постанова №1/11005 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП від 22.10.2025 року має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 139, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце знаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1/11005 від 22.10.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і провадження по справі закрити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.06.2025 року.

Суддя: О.О.Бурнусус