Справа № 120/8035/25
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

30 червня 2025 р. Справа № 120/8035/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Маслоід Олена Степанівна, розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005)

до: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21005)

про: визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - позивач) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.

У відповідності до ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 16.06.2025 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для його поновлення та наданням підтверджуючих доказів.

25.06.2025 за вх.№40872/25 до суду від позивача надійшла заява про поновлення строків звернення до суду, яка мотивована тим, що постанова від 06.05.2025 у виконавчому провадженні №77614728 про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн, надійшла в кабінет Головного управління в ЕСІТС «Електронний суд» 31.05.2025 о 15.26, після звернення Головного управління до техпідтримки ЕСІТС «Електронний суд» 27.05.2025, оскільки протягом квітня-травня 2025 року мали місце випадки відсутності повідомлень про надходження документів. Отже, долучити оскаржувану постанову до позовної заяви відповідно до ст. 161 КАС України та оскаржити її в передбачені законодавством терміни у позивача з`явилась можливість лише з 02.06.2025. Крім того, позивач вказує, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою спонукання учасників адміністративного судочинства до своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Водночас, ст. 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Так, згідно з ч. 2 вказаної статті позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися», дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При цьому, суд з`ясовує момент, коли позивач фактично дізнався або мав реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (заподіяння збитків).

З прохальної частини позовної заяви судом встановлено, що позивачем заявлено вимоги про скасування постанови відповідача від 06.05.2025 про накладення штрафу за невиконання рішення суду, винесену у виконавчому провадженні №77614728.

Таким чином, предметом спору є постанова відповідача від 06.05.2025, однак до суду позивач звернувся 10.06.2025, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого п. 2 ч. 2 ст. 287 КАС України.

У постанові від 17.09.2020 по справі № 640/12324/19 Верховний Суд зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на судове оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом, як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.09.2020 по справі №806/2321/16.

Оцінюючи поважність причини пропуску строку звернення до суду, що зазначені представником позивача у клопотанні, суд зауважує, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває справа №120/7447/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, що винесена в рамках виконавчого провадження №77614728 від 21.05.2025 про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 10 200 грн.

Тобто, в межах вказаної адміністративної справи позивачем оскаржується постанова, яка винесена за повторне невиконання ним рішення суду. Із зазначеним позовом позивач звернувся до суду 29.05.2025. По тексту позовної заяви позивач вказав, що спірну постанову від 21.05.2025 отримав 23.05.2025.

До матеріалів позовної заяви у справі №120/7447/25 позивачем долучено вищезгадану оскаржувану постанову.

В наведеній постанові від 21.05.2025 державним виконавцем чітко зазначено: "06.05.2025 винесено постанову про накладення штрафу №77614728 відповідно до якої, за невиконання рішення суду без поважних причин, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, на боржника накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн та зобов?язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів, а також попереджено боржника про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Станом на 21.05.2025 у Відділі відсутнє документальне підтвердження виконання боржником виконавчого документа в повному обсязі".

Отже, 23.05.2025 позивач отримав постанову державного виконавця від 21.05.2025, у якій прямо зазначено про існування та зміст оскаржуваної постанови від 06.05.2025, зокрема про факт накладення штрафу у розмірі 5 100 грн, причину його накладення, строк виконання рішення суду та наслідки невиконання.

Саме з цього моменту у позивача виникла фактична обізнаність про наявність акту, який він вважає протиправним, а, отже, й почався відлік десятиденного строку звернення до адміністративного суду. Водночас позивач не вчинив необхідних процесуальних дій у межах відведеного законом строку, натомість подав позов лише 10.06.2025, тобто вже після його спливу.

Посилання позивача на технічні збої в роботі системи ЕСІТС не спростовують встановленого факту обізнаності позивача зі змістом спірного акта з 23.05.2025.

Щодо аргументів позивача стосовно введення в Україні воєнного стану, то слід врахувати таке.

Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 у справі № 240/3771/21 вказав на те, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.

Отже, саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу позивача, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Суд вказує, що позивачем не зазначено жодних конкретних обставин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану, які перешкодили своєчасному зверненню до суду з цим позовом, та не надано відповідних доказів.

Таким чином, позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів того, що він мав об`єктивно непереборні перешкоди для подання позову в період з 23.05.2025 по 02.06.2025. Навпаки, як встановлено судом, у цей період позивач діяв активно, а саме: вже звернувся до суду з позовом щодо іншої постанови у тому ж виконавчому провадженні, що свідчить про фактичне володіння інформацією та процесуальну спроможність діяти в межах визначених законом строків.

Відтак, з огляду на вищевикладене, зазначені причини пропуску строку звернення до суду не можуть визнаватися поважними, оскільки не свідчать про об`єктивну неможливість позивача своєчасно звернутися до суду з цим позовом.

Відповідно, вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду суд визнає неповажними, клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Суд зазначає, що наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані ст. 123 КАС України, згідно із частинами першою, другою якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Положення ч. 2 ст. 123 КАС України кореспондують приписам п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, якими передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи подання позовної заяви поза межами строку звернення до суду з причин визнаних судом неповажними, наявні підстави для повернення даної позовної заяви.

Відповідно до ч. 6 ст. 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

При цьому суд роз`яснює, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 121, 122, 123, 169, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Маслоід Олена Степанівна