Справа № 420/18121/24
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 червня 2025 року

м. Київ

справа №420/18121/24

адміністративне провадження №К/990/25263/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі № 420/18121/24 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , що полягає у нездійсненні розгляду поданого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рапорту від 09 травня 2024 року, № 1.10/1052/24- Вн, про його звільнення з військової служби у Державній прикордонній службі України в запас за абзацом 4 підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 12 квітня 2024 року, серії 12ААВ № 810083;

- зобов`язати посадових осіб військової частини НОМЕР_2 розглянути поданий ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рапорт від 09 травня 2024 року, № 1.10/1052/24-Вн, та прийняти рішення про звільнення, старшого сержанта, ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії, моториста групи прикордонних катерів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) в/ч НОМЕР_2 , з військової служби у Державній прикордонній службі України в запас за абзацом 4 підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за контрактом за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 12 квітня 2024 року, серії 12ААВ № 810083.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року, в позові відмовлено.

02 травня 2025 року адвокат Шаповалов Андрій Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2025 року касаційну скаргу адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі № 420/18121/24 повернуто особі, яка її подала.

17 червня 2025 року адвокат Шаповалов Андрій Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , вдруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій представник позивача просить скасувати на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі. Разом з касаційної скаргою подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частинами першою-третьою статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень 18 квітня 2025 року П`ятим апеляційним адміністративним судом у відкритому судовому засіданні розглянуто апеляційну скаргу (повне судове рішення складено 21 квітня 2025 року), тому останній день строку на касаційне оскарження припадав на 20 травня 2025 року (з урахуванням вихідних днів).

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2025 року касаційну скаргу адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі № 420/18121/24 повернуто особі, яка її подала.

Так, відповідно до відомостей з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» (далі - КП ДСС) ухвалу Верховного Суду від 27 травня 2025 року (касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала), доставлено до електронного кабінету представника позивача Шаповалова А.М. 27 травня 2025 року о 22:54, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Абзацом другим частини шостої статті 251 КАС України визначено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Ухвала Верховного Суду від 27 травня 2025 року про повернення касаційної скарги особі, яка її подала, вважається врученою скаржнику 28 травня 2025 року.

13 червня 2025 року представник скаржника, засобами поштового зв`язку, вдруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Разом з касаційної скаргою представником позивача подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Перевіривши викладені доводи щодо пропуску строку на касаційне оскарження, Верховний Суд зазначає наступне.

Так, статтею 44 КАС України регламентовано обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Тому, виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми, змісту і строку подання касаційної скарги покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні для цього дії.

Колегія суддів звертає увагу, що ця касаційна скарга подана вдруге через сімнадцять днів після її повернення Верховним Судом, що свідчить про неналежне користування своїми процесуальними правами та виконання процесуальних обов`язків.

Сукупність цих обставин свідчить про допущення позивачем необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України, у зв`язку з чим колегія суддів визнає неповажними підстави поновлення строку на касаційне оскарження.

У зв`язку з чим касаційна скарга підлягає залишенню без руху з метою запропонування скаржнику обґрунтувати підстави для поновлення строку на касаційне оскарження.

Крім того, заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить переглянути оскаржені судові рішення на підставі пунктів 3,4 частини четвертої статті 328 КАС України, скасувати їх та задовольнити позов.

Предметом спору у цій справі є правомірність відмови військової частини НОМЕР_2 у розгляді рапорту ОСОБА_1 від 09 травня 2024 року № 1.10/1052/24-Вн щодо звільнення його з військової служби в Державній прикордонній службі України в запас за абзацом четвертим підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку з сімейними обставинами, а саме необхідністю постійного догляду за хворою дружиною.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що у якості підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування абзацу 2 пункту 12 Порядку проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом резидента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10 квітня 2009 року № 170, пункту З частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу 4 підпункту «г» пункту З частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», частини сьомої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункту З статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» та статей 6 та 10 Конвенції про права осіб з інвалідністю.

Варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Зі змісту пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України слідує, що вказана підстава спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню адміністративними судами під час вирішення спору.

Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Водночас необхідно враховувати, що вирішуючи спори, суди застосовують положення статті в залежності від обставин, установлених у кожній конкретній справі.

Разом з тим, оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування судами норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги в контексті наявності/відсутності передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України підстави переважно зводяться здебільшого до оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Водночас, касаційна скарга не містить вмотивованих доводів щодо того, який вплив висновку Верховного Суду у цій справі буде мати для вирішення спору по суті.

З огляду на викладене Суд уважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Також підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник зазначає пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктами 1 частини другої статті 353 КАС України.

Суд відхиляє посилання заявника на приписи пункту 1 частини другої статті 353 КАС України, зокрема, недослідження судом першої інстанції зібраних у справі доказів, так як оскарження судових рішень на підставі приписів пункту 1 частини другої статті 353 КАС України можливе за умови належного обґрунтування підстав касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України, чого заявником належним чином не зроблено, як і не наведено вмотивованих аргументів, що об`єктивно свідчать про необґрунтоване відхилення судом клопотання адвоката Шаповалов А.М./позивача про проведення експертизи.

При цьому Суд звертає увагу, що призначення експертизи як з власної ініціативи, так і за клопотанням сторони, є правом, а не обов`язком суду.

Саме лише посилання на невирішення судами попередніх інстанцій можливості проведення експертизи для встановлення обставин у справі не свідчать про наявність підстав для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 КАС України.

Отже, у скарзі відсутні обґрунтовані мотиви, за яких суд може відкрити касаційне провадження на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Доводи адвоката Шаповалов А.М. в касаційній скарзі про позбавлення позивача судом апеляційної інстанції можливості надати відповідь на відзив, Суд оцінює критично, що такі дії не входять до переліку порушень процесуального права, допущення судами яких відповідно до приписів статті 353 КАС України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Серед іншого, у касаційній скарзі, скаржник посилається на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Водночас посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції заяви із зазначенням поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, до якої надати належні та допустимі докази, що підтверджують ці обставини; уточненої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави оскарження судового рішення в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328, пункту 4 частини другої статті 330 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку, зазначені адвокатом Шаповаловим Андрієм Миколайовичем, який діє в інтересах ОСОБА_1 на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі № 420/18121/24.

Касаційну скаргу адвоката Шаповалова Андрія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі № 420/18121/24 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та про зобов`язання вчинити певні дії- залишити без руху.

Надати заявнику касаційної скарги строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції:

- заяви із зазначенням поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження, до якої надати належні та допустимі докази, що підтверджують ці обставини;

- уточненої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити підстави оскарження судового рішення в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328, пункту 4 частини другої статті 330 КАС України).

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк

Л.О. Єресько

В.М. Соколов ,

Судді Верховного Суду