Справа № 636/3950/25
Суддя: Оболєнська С. А.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3950/25 Провадження 2-а/636/81/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Зіник А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського 5 роти 1 батальйону УПП в Харківській області молодшого лейтенанта поліції Козиренка Віталія Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4666782 від 06.05.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за те, що він керував транспортним засобом, який мав технічні несправності, а також був переобладнаний з порушенням вимог правил та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме на передньому правому колесі була відсутня гайка кріплення колеса, а також на борти з обох боків було встановлено саморобну дерев`яну конструкцію для збільшення висоти бортів, що не передбачена конструкцією ТЗ або документами щодо погодження переобладнання, чим порушив п. 31.1, п. 31.3.а, п. 31.4.5 (є) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) (технічний стан ТЗ та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів).

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що вважає дану постанову протиправною, оскільки вона винесена з порушенням норм законодавства України, переобладнання щодо нарощення дерев`яних бортів не змінює повну маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, не призводять до заміни типу двигуна не призводять до зміни системи гальмового і рульового керування та трансмісії і у зв`язку з цим відповідні дії не потребують окремого дозволу МВС.

Представник позивача вважає, що саме порушення Правил дорожнього руху України, а не стандартів ДСТУ є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, позивач не порушував та здійснював керування та рух транспортним засобом виключно в межах таких правил. Автомобіль, яким керував позивач, зареєстрований у встановленому чинним законодавством порядку та при реєстрації пройшов усі необхідні процедури, в тому числі на технічну відповідність державним нормам та стандартам України; докази переобладнання даного транспортного засобу відповідно до вимог правил та стандартів підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , у графі «Особливі відмітки»: ТАБЛ. №ШАССІ АРЗ, ПЕРЕОБЛ., ДВС.Д240.ОПЕРІН.ТА ОБЛ.РАД.ЗИЛ-1 31..Д/Р НОМЕР_2 ОСОБА_2 ЖМУРКО М.М.САМОРОБЛ.ПЛАТФ.

Крім того, представник позивача зазначає, що поліцейський не міг встановити факту відсутності гайки під час руху транспортного засобу позивача, оскільки рухався в іншу сторону, та лише після розвороту з включеними проблисковими маячками, та після зупинення ТЗ позивача, почав перевірку.

Таким чином, на думку представника позивача, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, на основі яких, поза розумним сумнівом, можна зробити висновок про порушення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності вимог закону. Згідно конституційних гарантій обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, всі сумніви у доведеності вини мають трактуватись на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Ухвалою від 16 травня 2025 року справу прийнято до розгляду та провадження у ній відкрито.

Представник позивача просила позов задовольнити та розглядати справу без участі сторони позивача.

Від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила в задоволенні позовних вимог відмовити, зазначивши, що доводи позивача в позовній заяві щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та посилання на перевірку технічного стану транспортного засобу перед виїздом не підтвердженні належними та допустимими доказами, не спростовують факту вчиненого правопорушення та не звільняють водія від адміністративної відповідальності, суперечать вимогам п.п. 2.3 «б» ПДР України, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», оскільки останній зобов`язаний був стежити за технічним станом авто у дорозі. Окрім того, дані обставини спростовуються поясненнями водія, наданими під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, які зафіксовано за допомогою нагрудної камери інспектора поліції. На спростування твердження про відсутність складу правопорушення в діях позивача, відповідач долучає до відзиву відеозапис з бодікамери інспектора. Тож, на переконання відповідача, відомості відеозапису мають належні, достатні та беззаперечні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП. Враховуючи зазначене, оскаржувана постанова серії ЕНА № 4666782 від 06.05.2025 винесена законно. При винесенні цієї постанови, інспектор керувався положеннями ПДР України, ДСТУ 3649:2010, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», КУпАП та Інструкцією № 1395. В постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне позивачем, а тому інспектор діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права.

Оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, ст.ст.9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що 06.05.2025 поліцейським 5 роти 1 батальйону УПП в Харківській області молодшим лейтенантом поліції Козиренком В.В. винесено постанову серії ЕНА № 4666782 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 06.05.2025 о 13 год. 55 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗИЛ 554М», д.н.з. НОМЕР_3 , на 529 км а/ш Київ-Харків-Довжанський, який мав технічні несправності, а також був переобладнаний з порушенням вимог правил та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме на передньому правому колесі була відсутня гайка кріплення колеса, а також на борти з обох боків було встановлено саморобну дерев`янку конструкцію для збільшення висоти бортів, що не передбачена конструкцією транспортного засобу або документами щодо погодження переобладнання, чим порушив чим порушив п.31.1, п.31.3«а», п.31.4.5 «є» ПДР України, відповідальність за яке передбачена, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Позивач, вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів

Відповідно до п.31.3 «а» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів - це зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, вказане переобладнання повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії. Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Відповідно до підпункту «б» п. 32.2 ПДР України, переобладнання транспортних засобів узгоджується з територіальними органами з надання сервісних послуг МВС.

Відповідно до п. 30.1 ПДР України, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Матеріалами справи встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП через порушення підпункту «а» пункту 31.3. ПДР України, а саме порушення правил переобладнання автомобіля.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

Відповідно до ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.283 КУпАП, зокрема повинна буди обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, відповідна ним норма закону, наведені пояснення особи, що притягається до відповідальності, докази, надано їм оцінку.

Саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосуються вчинювані дії чи прийняті рішення, обґрунтовано, об`єктивно. Також саме відповідач в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Як вбачається з постанови, що оскаржується, в ній не зазначено конкретно які стандарти, норми та правила порушено водієм. Постанова не містить у собі конкретних нормативних актів і їх конкретних норм та приписів, які зобов`язували водія здійснити реєстрацію чи дотриматись певної процедури при здійсненні переобладнань, якщо такі дійсно були виявлені.

В даному випадку, відповідач не обґрунтував і не довів того факту, що автомобіль, яким керував позивач, переобладнаний, і що таке переобладнання вимагало реєстрації, а також те, що таке переобладнання (якщо воно мало місце) призвело до зміни повної маси та її розподілу на осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та стосується безпеки дорожнього руху, як це зазначено у п.31.3 «а» ПДР.

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що надані відповідачем докази беззаперечно не підтверджують наявність технічного переобладнання транспортного засобу позивача, що слугувало підставою для винесення спірної постанови.

Відтак, оскільки відповідачем не виконано вимоги закону щодо з`ясування обставин правопорушення та не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 31.1, п.31.3 «а» ПДР та, як наслідок, правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності є хибним та таким, що не відповідає дійсним фактичним обставинам у справі.

Відповідачем також не підтверджена наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. 31.4.5 «є» ПДР України, оскільки при огляді фіксації події, що міститься на доданому відповідачем до відзиву диску, не вбачається будь-яких доказів вчинення позивачем зазначеного правопорушення, а саме: технічних несправностей у вигляді відсутності гайки кріплення колеса на передньому правому колесі.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з п.п.8, 11 частині 1 ст.23 Закону України «Про національну поліції» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У постанові Верховного Суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а Касаційний адміністративний суд дійшов висновку про те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивача, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Таким чином, саме по собі формулювання в оскаржуваній постанові змісту правопорушення не може бути доказом вчинення правопорушення без наявності інших доказів, які у своїй сукупності підтверджують обставини, викладені у постанові.

При цьому, сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не є доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки містить лише опис обставин, які визначені відповідачем підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів, на підставі яких відповідачем зроблено висновки про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Поліцейський, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був належним чином кваліфікувати дії позивача та зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача про правомірність оскаржуваної постанови, оскільки доведення вчинення особою адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами законодавством покладено на суб`єкта владних повноважень, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постанові від 08.07.2020 у справі №177/525/17

Європейський суд з прав людини в певних випадках поширює стандарти, які встановлює Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення тобто, фактично «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати обставини вчинення адміністративного правопорушення (відповідні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Лучанінова проти України».

Як вбачається з положень ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Доводи позивача про неправомірність зупинення автотранспорту є необґрунтованими, а дії поліцейського щодо зупинки транспортного засобу, є законними та жодним чином не суперечать чинному законодавству.

Відповідно до ч. 3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За приписами ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з долученої до матеріалів справи квитанції ID: 8463-9451-7803-4774 від 13.05.2025, позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн, а тому з урахуванням вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума понесених позивачем судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 72-77, 79, 90, 132, 139, 189, 241-246, 250, 255, 262, 286, 293, пп.15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського 5 роти 1 батальйону УПП в Харківській області молодшого лейтенанта поліції Козиренка Віталія Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4666782 від 06 травня 2025 року, винесену поліцейським 5 роти 1 батальйону УПП в Харківській області молодшим лейтенантом поліції Козиренком Віталієм Вікторовичем стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн, справу закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду до Другого апеляційного адміністративного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений також в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, 315-а, .

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в особі поліцейського 5 роти 1 батальйону УПП в Харківській області молодшого лейтенанта поліції Козиренка Віталія Вікторовича, адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Шевченка, 315-а, .

Суддя С.А. Оболєнська