Справа № 160/21013/24
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
05.08.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування періоду з 01.04.2023 року по 19.01.2024 року до страхового (загального та спеціального) стажу ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.02.2024 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно зі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на підставі заяви від 19.01.2024 року із зарахуванням періоду з 01.04.2023 року по 19.01.2024 року до загального та підземного стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1, та з урахуванням заробітної плати ОСОБА_1 за цей період.
В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що пенсійний орган здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.02.2024 року, проте без врахування приписів ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», що порушує конституційне право позивача на своєчасне та повне пенсійне забезпечення.
Водночас, період роботи з 01.04.2023 року по 19.01.2024 року не зараховано до страхового стажу роботи позивача з мотиву необхідності перевірки довідки №51-пер. від 19.01.2024 року про пільговий характер моєї роботи на підприємстві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля». Позивач вважає незаконним незарахування спірного періоду з означених відповідачем підстав. При цьому, з посиланням на судові рішення по справі №200/5893/23 позивач вказав, що відповідно до Порядку №22-1 пенсійні органи наділені правом перевірки документів, однак обмежені у строках проведення такої перевірки, які не повинні перевищувати 3 місяці з дня подання заяви. Проте дотепер довідка залишається неперевіреною.
Ухвалою від 09.08.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України .
Цією ж ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, належним чином посвідчені копії пенсійної справи ОСОБА_1 .
21.08.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач зазначив, що стаж роботи позивача на підземних роботах становить 12 років 08 місяців 18 днів, що не відповідає ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (15 років для чоловіків за Списком №1). Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058 «страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом». Станом на дату звернення в індивідуальних відомостях про застраховану особу підприємством Відокремлений підрозділ «Шахта «КУРАХІВСЬКА» ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» сплачено внески по 30.06.2021 року. Враховуючи зазначене є безпідставним врахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.07.2021 року по 31.03.2023 року, оскільки в цей час підприємством не сплачено внески до ДПС України. Також підприємством Відокремлений підрозділ «ШАХТА «КУРАХІВСЬКА» ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» не сплачено внески до ДПС України за період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року, за період з 01.10.2023 року по 19.01.2024 року відсутні суми нарахованої заробітної плати. У позивача відсутнє право на розрахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у зв`язку з відсутністю пільгового підземного стажу 15 років.
Ухвалою від 26.08.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до справи співвідповідача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Донецькій області як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах з 30.10.2018 року відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України №1058.
З відзиву вбачається, що стаж позивача на підземних роботах 12 років 08 місяців 18 днів.
З розрахунку пенсії позивача, що наданий відповідачем, встановлено: додаткові роки за список №1 14 років, Робота за Списком №1 14 років 05 місяців 29 днів.
19.01.2024 року позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок «Зміна надбавки».
Відповідач заперечує наявність підстав для зарахування до стажу позивача періодів роботи з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року та з 01.10.2023 року по 19.01.2024 року, так як ВП ШАХТА «КУРАХІВСЬКА» ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» не сплачено внески до ДПС України за означені періоди.
Вважаючи нездійснення перерахунку пенсії з 19.01.2024 року згідно зі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням періоду з 01.04.2023 року по 19.01.2024 року до загального та підземного стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1, та з урахуванням заробітної плати ОСОБА_1 за цей період, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно із частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Судом встановлено, що позивачу було призначено пенсію з 30.10.2018 року відповідно до приписів Закону України №1058-ІV.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац дев`ятий частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).
Абзацом десятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років (абзац третій частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV).
18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).
Відповідно до п. 2 Порядку №383, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Згідно з п. 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Згідно з записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 23.02.2011 року:
- запис №8: 14.05.2019 року- переведений гірником 2 розрядку дільниці шахтового транспорту ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» перепідкорядкованого Міністерству енергетики та захисту довкілля України (наказ №137 с/к від 14.05.2019 року, наказ ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» №261 від 29.11.2019 року)
- запис №10: ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» перепідкорядкованого Міністерству енергетики України (наказ №854 від 07.07.2020 року);
- запис №11: 29.01.2024 року звільнений згідно зі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком з виплатою одноразової допомоги (наказ №21 с/к від 29.01.2024 року).
Судом досліджено розрахунок пенсії позивача Форми РС-право та встановлено таке щодо зарахованих періодів:
- 01.12.2018 року 28.09.2019 року ст. 14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п. а-в;
- 29.09.2019 року - 30.09.2019 року;
- 01.10.2019 року - 24.03.2020 року ст. 14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п. а-в;
- 25.03.2020 року 31.03.2020 року;
- 01.04.2020 року 28.04.2020 року ст. 14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п. а-в;
- 29.04.2020 року 31.07.2020 року;
- 01.08.2020 року- 28.12.2020 року ст. 14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п. а-в;
- 29.12.2020 року 31.12.2020 року;
- 01.01.2021 року 31.03.2021 року ст. 14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п. а-в;
- 01.04.2021 року 31.03.2023 року ст. 14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п. а-в.
Згідно з Довідкою №51-пер від 19.01.2024 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана ВП ШАХТА «КУРАХІВСЬКА» ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» на ім`я ОСОБА_1 , у період з 01.04.2021 року по теперішній час (так зазначено у довідці) працював повний робочий день на підземних роботах у ВП «ШАХТА «КУРАХІВСЬКА» виконував «Гірничі роботи» «Видобування вугілля підземним транспортом» за професією «гірник підземний дільниці шахтового транспорту», що передбачена Списком №1 розділ 1 підрозділ 1. Підстава Постанова КМУ №461 від 24.06.2016 року, згідно з ч. 3 ст. 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Накази про атестацію: №735 від 02.08.2019 року.
Відповідач вказує про відсутність підстав для зарахування спірного періоду до стажу позивача, так як Відокремлений підрозділ «ШАХТА «КУРАХІВСЬКА» ДП «СЕЛИДІВВУГІЛЛЯ» не сплачено внески до ДПС України за період з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року, за період з 01.10.2023 року по 19.01.2024 року відсутні суми нарахованої заробітної плати.
З приводу даних аргументів суд зазначає таке.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;
роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV, платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.
Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV, обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового чи пільгового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.
При вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа №208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа №316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Водночас, суд зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 62 Закону №1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Крім того, у п. 3 Порядку №637 зазначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.
Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що, оскільки позивач у період з 01.04.2023 року по 19.01.2024 року працював на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська», що підтверджується належними та наявними в матеріалах справи доказами, то даний період був протиправно не зарахований відповідачем позивачу до його пільгового стажу за Списком №1 та до страхового стажу.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.02.2024 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно зі ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на підставі заяви від 19.01.2024 року із зарахуванням періоду з 01.04.2023 року по 19.01.2024 року до загального та підземного стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1.
Згідно із преамбулою Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року № 345-VI (далі - Закон № 345-VI), цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.
Статтею 1 Закону № 345-VI передбачено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Згідно із абзацом 3 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 8 Закону № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення шахтарів, відповідно до яких мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком, в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
При цьому, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день. Тобто, державою встановлено додаткову соціальну гарантію отримання пенсійної виплати особам, на яких поширюється дія Закону № 345-VI, і застосовується такий механізм безпосередньо під час розрахунку розміру пенсії.
У постанові Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі №205/8712/16-а, зазначено: - «43. Колегія суддів зауважує, що статтею 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 345/763/17.».
Слід зазначити, що відповідач при обрахунку пенсії позивача має встановити чи відноситься він до осіб на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як зокрема 15 років для чоловіків за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Встановивши, що позивач має необхідний стаж за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України на якого поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідач має обрахувати його пенсію з урахуванням приписів абзацу 3 ч.1 ст.28 Закону України №1058-ІV та ст.8 Закону України №345-VI.
Суд зауважує, що на даний час, підтверджений пільговий стаж позивача за Списком №1 складає 14 років 08 місяців 29 днів (відповідно до наявної в матеріалах справи копії перерахунку пенсії станом на 13.02.2024 року).
Зважаючи на те, що судом зобов`язано пенсійний орган зарахувати до страхового та пільгового стажу позивача за Списком №1 період роботи з 01.04.2023 року по 19.01.2024 року, то у позивача наявний необхідний пільговий стаж за Списком №1 для здійснення перерахунку пенсії з урахуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» саме з 19.01.2024 року (дати подання заяви про перерахунок).
Щодо здійснення перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати ОСОБА_1 за цей період, суд вказує, що ця вимога не підлягає задоволенню з огляду на її передчасність, так як наразі відсутні підстави вважати, що права позивача у цій частині є порушеними.
Згідно із ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.
Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Суд зауважує, що ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Тож, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи на посаді гірника підземного на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» до пільгового стажу за списком №1 та до страхового стажу: з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року та з 01.10.2023 року по 19.01.2024 року та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи на посаді гірника підземного на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська»: з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року та з 01.10.2023 року по 19.01.2024 року, а також здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 19.01.2024 року з урахуванням ст. 8 «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 9, 32, 139, 243 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи на посаді гірника підземного на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська» до пільгового стажу за списком №1 та до страхового стажу: з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року та з 01.10.2023 року по 19.01.2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового та пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періоди роботи на посаді гірника підземного на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта «Курахівська»: з 01.04.2023 року по 30.09.2023 року та з 01.10.2023 року по 19.01.2024 року, а також здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 19.01.2024 року з урахуванням ст. 8 «Про підвищення престижності шахтарської праці».
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати з оплати судового збору у розмірі 807,46 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко