Справа № 380/6091/25
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 рокусправа № 380/6091/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Брильовського Р.М.,

при секретарі судових засідань Матулкіної О.К.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача Кавалець Л.П.

представника відповідача Трофімчук Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) про скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, у якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області: від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 144,95 грн за 2021 рік; від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 1344,42 грн за 2021 рік; від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 8401,44 грн за 2021 рік; від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 9253,61 грн за 2021 рік; від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 17 861,58 грн за 2021 рік; від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 2184,68 грн за 2022 рік; від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 15 037,11 грн за 2022 рік; від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 9675,02 грн за 2022 рік; від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 2826,33 грн за 2022 рік; від 14.05.2024 № 1-1303- НОМЕР_2 на суму 13 652,34 грн за 2022 рік; від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 19 650,05 грн за 2022 рік; від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 1501,27 грн за 2023 рік; від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 1942,33 грн за 2023 рік; від 14.05.2024 № 1-1303- НОМЕР_2 на суму 10 333,20 грн за 2023 рік; від 14.05.2024 № 1-1303- НОМЕР_2 на суму 9381,61 грн за 2023 рік; від 14.05.2024 № 1-1303- НОМЕР_2 на суму 19 945,43 грн за 2023 рік, якими ОСОБА_1 нараховано податкові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо належних йому нежитлових приміщень, розташованих у будинку АДРЕСА_2 , на загальну суму 143 135,37 (сто сорок три тисячі сто тридцять п`ять гривень тридцять сім копійок).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказані вище податкові повідомлення-рішення прийняті Відповідачем неправомірно і суперечать податковому законодавству. Зокрема, відповідно до пункту «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі ПКУ) зазначені у спірних податкових повідомленнях-рішеннях об`єкти нежитлової нерухомості Позивача не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки являють собою торгові павільйони та адміністративно-торгові приміщення, які використовуються Позивачем для здійснення підприємницької діяльності і в сукупності з іншими нежитловими приміщеннями та будівлями складають об`єкт торгівлі ринок ТзОВ «Торговий центр «Привокзальний». Статус ринку ТзОВ «Торговий центр «Привокзальний» підтверджується погодженими Львівською міською радою паспортами об`єкта ринкового господарства за 2021, 2022 та 2023 роки. Позивач вказує, що для нарахування сум податкових зобов`язань Відповідачем використано невірні дані щодо баз оподаткування та ставок податку. Вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та просить їх скасувати.

Ухвалою суду від 28.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

18 квітня 2025 року Відповідач подав відзив на позовну заяву. Відповідач позову не визнає, у відзиві на позовну заяву зазначає, що тип об`єктів нерухомості визначається в залежності від його коду за Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000. Документом, що підтверджує приналежність об`єктів нерухомості до певного класу будівель за класифікатором, є експертний висновок, виданий органом, уповноваженим на ведення класифікатора. Позивачем експертний висновок щодо приналежності об`єктів нерухомості до певного класу будівель до податкового органу не надавався, а також Позивач не звертався щодо проведення звірки по об`єктах нерухомості, які перебувають у його власності та правомірності нарахування податку на нерухоме майно. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкти нежитлової нерухомості перебувають у власності фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та відсутня інформація щодо розміщення цих нежитлових приміщень на території ТзОВ «Торговий центр «Привокзальний». Відповідач стверджує, що Позивач не надав будь-яких доказів, які підтверджують факт того, що оподатковані об`єкти нерухомості використовувались безпосередньо ним, як суб`єктом малого (середнього) бізнесу під час провадження діяльності у малих архітектурних формах та/або на ринку. Крім цього, Головне управління ДПС у Львівській області здійснює адміністрування податків та зборів, а також функції контролюючого органу за виконанням вимог законодавства. Усі нарахування контролюючим органом здійснюються на підставі даних в «ІКС Податковий блок», оригіналів відповідних документів платника податків та наданих документів органів державної влади та інших фінансових установ. Відтак, Відповідач вважає спірні податкові повідомлення-рішення правомірними, у задоволені позову просить відмовити.

У відповіді на відзив Позивач зазначає, що законодавством не передбачено обов`язку власника нерухомості надавати податковому органу експертний висновок щодо приналежності об`єктів нерухомості до певного класу будівель, а визначення належності будівель до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором. Також вказує, що незалежно від того, який статус у подальшому фізична особа обере для себе, у тому числі у разі прийняття рішення про здійснення будь-якої діяльності (підприємницької або незалежної професійної), суб`єктом права власності виступає саме фізична особа, а не підприємець. Позивач використовує власне нерухоме майно у своїй підприємницькій діяльності, яка полягає, в тому числі, у здаванні в оренду власного нерухомого майна. Крім того, норма підпункту е) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПКУ не визначає, у якій конкретно діяльності суб`єкти господарювання мають використовуватися належні їм об`єкти нежитлової нерухомості. Визначальним є не вид діяльності, а місце її здійснення на ринку, при цьому надання в оренду власного нерухомого майна один із видів підприємницької діяльності, як в розумінні ГК України, так і в розумінні ПК України: виходячи з положень статті 291 ПКУ оренда є послугою.

Ухвалою суду від 07.05.2025 суд вирішив перейти до розгляду справи № 380/6091/25 за правилами загального позовного провадження.

Сторони також подавали додаткові письмові пояснення, в яких Позивач наводив обґрунтування та докази щодо підтвердження наявності умов застосування підпункту е) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПКУ об`єктного складу (об`єкти нежитлової нерухомості), суб`єктного складу (суб`єкт господарювання) та місця проведення діяльності (ринок), а Відповідачем заперечення їх наявності з посиланням на листи і ухвали Львівської міської ради та законодавство.

08 травня 2025 року до суду надійшло клопотання Відповідача про залучення до розгляду справи Львівської міської ради як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача. Аналогічне клопотання надійшло до суду 17.06.2025 від Львівської міської ради.

Згідно з частиною 5 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Тобто, можливість залучення до справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, обумовлена рішенням суду, яке може вплинути на їх права, свободи, інтереси або обов`язки.

Розглядаючи під час підготовчого провадження зазначені вище клопотання суд прийшов до висновку про відсутність підстав для їх задоволення та недоцільність залучення Львівської міської ради до участі у цій справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки ухвалене судом рішення за результатами розгляду справи не вплине на права, свободи, інтереси або обов`язки Львівської міської ради.

Протокольною ухвалою від 19.06.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених у позові та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві та додаткових поясненнях, просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку в ГУ ДПС України у Львівській області.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Позивач здійснює такі види економічної діяльності: - 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).

Відповідно до інформаційної довідки № 419291462 від 24.03.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та правовстановлюючих документів, доданих до позовної заяви, Позивачу на праві приватної спільної часткової власності належать нежитлові приміщення у будинку АДРЕСА_2 , а саме:

- будівля під літ. «У-2» загальною площею 1159,6 кв.м, розмір частки: 1/40 частин, що становить нежитлове приміщення 25 на другому поверсі площею 20,0 кв.м;

- будівля під літ. «У-2» загальною площею 1159,6 кв.м, розмір частки: 133/1000 частин, що становлять 127,3 кв.м (приміщення 13 площею 5,6 кв.м., 14 площею 26,8 кв.м. (4/100 частки); приміщення 3 площею 31,1 кв.м., 6 площею 21,2 кв.м на 1- му поверсі; приміщення 19 площею 28,1 кв.м, 23 площею 14,5 кв.м. на 2-му поверсі загальною площею 94,9 кв.м (3/25 частки);

- нежитлові приміщення 171, 172, 175-180, 184, 230-247, 310, 318-329 будівлі під літ. «Ж-1», розмір частки: 23/100 частин, що становлять приміщення 171, 172, 175- 180, 184 загальною площею 142,7 кв.м;

- нежитлові приміщення 38-67, 125, 130-131 будівлі під літ. «Ж-1» загальною площею 320,1 кв.м., розмір частки: 93/100 частин, що становить 298,3 кв.м;

- нежитлові приміщення 38-67, 125, 130-131 будівлі під літ. «Ж-1» загальною площею 320,1 кв.м, розмір частки: 7/100 частин, що становить 21,8 кв.м.

Зазначені вище об`єкти нерухомості розташовані на території ринку ТзОВ «Торговий центр «Привокзальний» за адресою: АДРЕСА_2 , є торговими павільйонами та адміністративно-торговими приміщеннями і використовуються Позивачем для ведення підприємницької діяльності, що підтверджується даними технічного паспорта на будівлю літ «У-2» на вул. Федьковича, 34б у м. Львів від 24.02.2009, технічного паспорта на нежитлові приміщення літ. «З-1», «Ж-1» на вул. Федьковича, 34б у м. Львів від 01.12.2003, технічних паспортів на нежитлові приміщення літ «Ж-1» на вул. Федьковича, 34б у м. Львів від 24.02.2006 та від 05.06.2006, витягом № 39991 з реєстру платників єдиного податку від 05.08.2023, режимом роботи об`єкта торгівлі від 01.08.2012 № 23-2665, виданим Львівською міською радою СПД-фізичній особі ОСОБА_1 , дозволом на розміщення об`єкта торгівлі № 5-2359 від 11.09.2007, наданим Львівською міською радою ринку ТзОВ «Торговий центр «Привокзальний», паспортами об`єкту ринкового господарства за 2021, 2022 та 2023 роки та довідкою ТзОВ «Торговий центр «Привокзальний» від 13.06.2025 № 13.

На підставі даних інформаційної системи Відповідача «ІКС Податковий блок» щодо Позивача 14.05.2024 в автоматичному режимі сформовано:

- 5 податкових повідомлень-рішень форми «Ф» про нараховані суми податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковий період 2021 рік:

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 144,95 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 1344,42 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 8401,44 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 9253,61 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 17 861,58 грн;

- 6 податкових повідомлень-рішень форми «Ф» про нараховані суми податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковий період 2022 рік:

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 2184,68 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 15 037,11 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 9675,02 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 2826,33 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 13 652,34 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 19 650,05 грн;

-5 податкових повідомлень-рішень форми «Ф» про нараховані суми податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковий період 2023 рік:

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 1501,27 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 1942,33 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 10 333,20 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 9381,61 грн;

від 14.05.2024 № 1-1303-UA0025047 на суму 19 945,43 грн.

Вказані вище податкові повідомлення-рішення надійшли Позивачу через електронний кабінет платника податків 29.11.2024, що підтверджується інформацією, зазначеною на корінцях податкових повідомлень рішень.

Позивач не погоджується із вказаними вище податковими повідомлення-рішення, оскільки вважає їх протиправними, прийнятими всупереч нормам податкового законодавства.

При вирішенні спору суд керується наступними нормами законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абзацом 1 пункту 1.1 статті 1 ПК України ним регулюються відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначається вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платники податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України податок на майно належить до місцевих податків.

Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається, в тому числі, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Як визначено у підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункти 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

У підпункті 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України зазначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією із складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених статтею 10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

Разом з тим, у підпункті 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік нерухомого майна, яке не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до якого у пп е) віднесено:

- об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності та/або в малих архітектурних формах та на ринках.

З метою визначення механізму застосування, зазначеної в підпункті е) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, норми необхідно з`ясувати правовий статус об`єктів нерухомості, які вона охоплює.

Зокрема, йдеться про дві категорії відповідних об`єктів, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу: малі архітектурні форми та інші об`єкти нерухомості, розташовані на ринках.

Тобто, застосування підпункту е) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачає наявність сукупності таких умов:

- об`єктний склад: об`єкти нежитлової нерухомості;

- суб`єктний склад: суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу;

- місце проведення діяльності: малі архітектурні форми та ринки.

Аналіз підпункту е) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України дає підстави для висновку, що однією з істотних умов для звільнення від оподаткування відповідно до цього підпункту є ознака місця здійснення діяльності власником нерухомого майна в малій архітектурній формі або на ринку.

Саме такі правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 21.12.2022 у справі №520/4333/2020.

Колегія суддів Верховного Суду дійшла згоди, що положення підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266ПКУ вказують на те, що законодавець у кожному підпункті (від а) до л)) передбачив чіткі умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Кожен з цих випадків не підлягає розширювальному тлумаченню.

Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи у приватній власності та приватній спільній частковій власності Позивача перебувають:

- нежитлові приміщення в будівлі під літ. «У-2»: приміщення 25 площею 20,0 кв.м, приміщення 13 площею 5,6 кв.м, приміщення 14 площею 26,8 кв.м, приміщення 3 площею 31,1 кв.м, 6 площею 21,2 кв.м, приміщення 19 площею 28,1 кв.м., 23 площею 14,5 кв.м.;

- нежитлові приміщення в будівлі під літ. «Ж-1»: приміщення 171, 172, 175- 180, 184 загальною площею 142,7 кв.м.;

- нежитлові приміщення 38-67, 125, 130-131 в будівлі під літ. «Ж-1» загальною площею 320,1 кв.м, що знаходяться на вул. Федьковича, 34 б у м. Львів, являють собою торгові павільйони та адміністративно-торгові приміщення і використовуються для здійснення підприємницької діяльності (згідно з даними інформаційної довідки № 419291462 від 24.03.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, витягу № 39991 з реєстру платників єдиного податку від 05.08.2023).

Також, наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що вказані вище нежитлові приміщення розташовуються на території ринку ТзОВ «Торговий центр «Привокзальний» (згідно з даними технічного паспорта на будівлю літ «У-2» на вул. Федьковича, 34б у м. Львів від 24.02.2009, технічного паспорта на нежитлові приміщення літ. «З-1», «Ж-1» на вул. Федьковича, 34б у м. Львів від 01.12.2003, технічних паспортів на нежитлові приміщення літ «Ж-1» на вул. Федьковича, 34б у м. Львів від 24.02.2006 та від 05.06.2006, режиму роботи об`єкта торгівлі від 01.08.2012 № 23-2665, виданого Львівською міською радою СПД-фізичній особі Матвіїшин М. В., дозволу на розміщення об`єкта торгівлі № 5-2359 від 11.09.2007, наданого Львівською міською радою ринку ТзОВ «Торговий центр «Привокзальний», паспортів об`єкту ринкового господарства за 2021, 2022 та 2023 роки та довідки ТзОВ «Торговий центр «Привокзальний» від 13.06.2025 № 13).

Отже, всі нежитлові приміщення Позивача щодо яких Відповідачем прийнято податкові-повідомлення рішення про нарахування сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єктами нерухомості, які призначені для торгівлі непродовольчими товарами та використовуються Позивачем для ведення підприємницької діяльності на території ринку ТзОВ «Торговий центр «Привокзальний»», а відтак, ураховуючи правову позицію Верховного Суду, не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

У підпункті 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Зокрема, відповідно до пункту 24 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Ухвалами Львівської міської ради № 3703 від 12.07.2018 та № 1075 від 08.07.2021 встановлено ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у 2021, 2022 та 2023 роки.

Відповідно до додатку 1 ухвали Львівської міської ради № 3703 від 12.07.2018 для критих ринків, павільйонів та залів для ярмарків (підклас 1230.2 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, чинного на час виникнення спірних правовідносин) на 2021 рік встановлена нульова ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з додатком 1 ухвали Львівської міської ради № 1075 від 08.07.2021 для критих ринків, павільйонів та залів для ярмарків (підклас 1230.2 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, чинного на час виникнення спірних правовідносин) на 2022 рік встановлена нульова ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2023 рік 0,3 % розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр.

Водночас, застосування ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для такої категорії об`єктів як криті ринки, павільйони та зали для ярмарків (підклас 1230.2 Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, чинного на час виникнення спірних правовідносин) може мати місце в тому випадку, коли об`єкт оподаткування класифікується у підкласі «Криті ринки, павільйони та зали для ярмарків», проте територіально розташований поза межами будь-яких ринків. Тоді такий об`єкт оподаткування не може бути ідентифікованим як об`єкт нерухомості, на який поширюється дія підпункту е) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПКУ в значенні «на ринках».

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду зазначений у постанові від 21.12.2022 у справі № 520/4333/2020.

З огляду на вказане вище, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 14.05.2024: № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047, згідно з якими Позивачу нараховано суми податкових зобов`язань зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 143 135,37 щодо належних їй нежитлових приміщень, розташованих у будинку АДРЕСА_2 , є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене вище, сплачений Позивачем судовий збір в сумі 1431,35 грн слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 14.05.2024: № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303- НОМЕР_2 ; № 1-1303-UA0025047; № 1-1303-UA0025047.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1431,35 грн сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 30.06.2025.

СуддяБрильовський Роман Михайлович