Справа № 160/15125/25
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 червня 2025 р.Справа № 160/15125/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами та визнання незаконним рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019р. в адміністративній справі №804/16289/15 за позовом ОСОБА_1 до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в частині розрахунку середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами та визнання незаконним рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019р. в адміністративній справі №804/16289/15 за позовом ОСОБА_1 до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в частині розрахунку середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу, в якій заявник просить суд:

- визнати незаконним рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019р. в адміністративній справі 804/16289/15 в частині розрахунку середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу;

- стягнути середню заробітну плату за період вимушеного прогулу з Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області розраховану за нововиявленими обставинами розраховану Гуковим Вадимом Олександровичем при подачі позовної заяви.

Перевіривши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами та визнання незаконним рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019р. в адміністративній справі №804/16289/15 на відповідність вимогам ст.364 КАС України, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за цією заявою у справі №804/16289/15, з огляду на таке.

Судом встановлено, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/1289/15 за позовом ОСОБА_1 до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року в адміністративній справі №804/16289/15 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №485 о/с від 06.11.2015 року, яким було звільнено старшого сержанта міліції ОСОБА_1 з посади інспектора патрульної служби взводу №5 батальйону патрульної служби Криворізького міського управління на підставі п.63 з Положення Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів); поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби взводу №5 батальйону патрульної служби Криворізького міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 07.11.2015 року, а також стягнуто з Ліквідаційної комісії Головного управління МВС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів у сумі 67767,20 грн.; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року в адміністративній справі №804/16289/15 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора патрульної служби взводу №5 батальйону патрульної служби Криворізького міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 07.11.2015 року та стягнення з Ліквідаційної комісії Головного управління МВС у Дніпропетровській грошове забезпечення в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 2283,46 грн. без урахування утримання податків та обов`язкових платежів звернути до негайного виконання.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області та Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, звернулися до суду із апеляційними скаргами.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року в адміністративній справі №804/16289/15 залишено без задоволення; апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року в адміністративній справі №804/16289/15 залишено без задоволення; апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року в адміністративній справі №804/16289/15 задоволено частково, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року в адміністративній справі №804/16289/15 змінено: в пункті 4 резолютивної частини рішення Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Дніпропетровській області замінено на Криворізьке міське управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області; в інший частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року в адміністративній справі №804/16289/15 залишено без змін.

Подана ОСОБА_1 заява про перегляд за нововиявленими обставинами та визнання незаконним вказаного рішення суду обґрунтована тим, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року в частині розрахунку середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу постановлене з порушенням норм матеріального права, оскільки цим рішенням було визначено суму середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу, що є нижчою за встановлений законодавством України розмір мінімальної заробітної плати (на час розгляду справи), що, в свою чергу, свідчить про порушення трудових прав працівника, гарантованих як національним законодавством, так і міжнародними зобов`язаннями України та є незаконним. Як вбачається з рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду періодом вимушеного прогулу є період з 07.11.2015 року по 01.09.2019 року, який складає 1352 дні та відповідно до ч.3 ст.78 КАСУ не доказуються та підлягає сплаті без зменшення на період знаходження у декретній відпустці по догляду за дитиною. Вказана правова позиція відповідає практиці Касаційного адміністративного суду, викладеній у постановах від 10 травня 2019 року у справі №802/4030/15-а, від 10 травня 2019 року у справі №826/26541/15, від 23 листопада 2018 року у справі №805/80/16-а. Визначаючи суму за період вимушеного прогулу в рішенні від 19.07.2019 року у справі №804/16289/15, суд помилкового встановив суму заробітку за час вимушеного прогулу, керуючись довідкою Криворізького міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 12.06.2019 року №1291 л/к, в якій зазначено, що розмір середньомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 за травень - червень 2014 року становить 2246,69грн. та складається з: посадового окладу у розмірі 580,00грн, окладу за спеціальним званням - 45,00грн, надбавки за вислугу років (10%) - 62,50грн, надбавки за виконання особливо важких завдань під час проходження служби (50%) - 343,75грн, премії за травень 2014 року - 1244,94грн., премії за червень 2014 року - 1185,94грн, а розмір середньоденного грошового забезпечення за травень-червень 2014 року становить - 73,66грн, без урахування утримання податків та обов`язкових платежів. При цьому заробітна плата є меншою за встановлений мінімум Державного бюджету України (мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі 4173 гривні). Крім того, відповідно до наказу МВС України №138 «Про затвердження переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» посада інспектора патрульної служби міліції прирівнюється до посади інспектора патрульної служби поліції. Відповідно до р.3 п.3 абц.3 Постанови КМУ №260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» у разі зміни в період перебування у відпустці по догляду за дитиною посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за стаж служби, грошове забезпечення виплачується з урахуванням нових розмірів, які встановлюються відповідним наказом керівника органу поліції. При цьому відповідно до додатку 10 постанови КМУ №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» розмір посадового окладу інспектора патрульної поліції складає 2470 грн. Таким чином, під час перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною був підвищений посадовий оклад, а, отже, і середньоденна заробітна плата, що відповідно до обрахунку становить 316,74грн. (73,66х4). Враховуючи період та суму середньоденної заробітної плати слід визначити суму за період вимушеного прогулу, яка буде становити 360465,28грн = 428232,48грн (316,74 1352) - 67767,20 (сума сплачена ОСОБА_1 при первісному розрахунку середньої заробітної плати). Після проведення перевірки правильності розрахунку середньої заробітної плати за відповідний період ОСОБА_1 було виявлено, що вона була обчислена у розмірі, який не відповідає мінімальному розміру заробітної плати, встановленому законодавством України на момент розрахункового періоду. Таким чином, розрахунок середньої заробітної плати, здійснений без урахування цього положення, є помилковим. Виявлення цієї обставини після завершення первинного розрахунку є нововиявленою обставиною, яка має істотне значення для правильного визначення сум, що підлягають виплаті (відпускні, компенсація при звільненні, лікарняні тощо), і не могла бути врахована раніше.

Так, відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому суд зазначає, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.

За приписами ч.2 ст.361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Частиною 3 статті 361 КАС України встановлено, що перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Згідно з ч.4 ст.361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При цьому ч.6 ст.361 КАС України передбачено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Частиною 5 статті 366 КАС України встановлено, що суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами у разі, якщо така заява подана до суду після закінчення строку, визначеного частиною другою статті 363 цього Кодексу.

В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладені в основу судового рішення. Іншими словами, якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Аналіз наведених норм процесуального права свідчить, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору. Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази. Зокрема, ними можуть бути скасування рішення або вироку суду, що мали преюдиційне значення під час прийняття рішення судом; факти, встановлені вироком суду, що набрав законної сили; завідомо неправдиві показання свідка в судовій справі; завідомо неправильний висновок експерта; фальшиві документи або речові докази тощо.

Водночас, нововиявлені обставини слід відрізняти від нових обставин, що виникли після вирішення справи та ще не існували на час її розгляду, а також обставини, що зазнали змін після прийняття судом рішення. Їх виявлення не може бути підставою для перегляду судового рішення. Надання правової оцінки аналогічним правовідносинам в іншому судовому рішенні також не може вважатися нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

За нормами статей 1 та 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до рішень Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі Правєдная проти Росії (Pravednaya v. Russia, заява №69529/01) та від 06 грудня 2005 року у справі Попов проти Молдови №2 (Popov v. Moldova №2, заява №19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі Христов проти України (заява №24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі Брумареску проти Румунії (Brumarescu v. Romania), заява № 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі Желтяков проти України, заява №4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі Рябих проти Росії (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі Желтяков проти України, заява №4994/04, пункт 43).

Наведене у підсумку свідчить, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності, проте перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою й саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду, при цьому особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що у неї не було можливості представити цей доказ під час судового розгляду справи до винесення судового рішення, а також те, що цей доказ має суттєве значення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №802/2196/17-а, а також у постановах Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі №826/15038/17, від 22 лютого 2021 року у справі №420/3785/19 та від 10 березня 2021 року у справі №826/15267/17.

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважаються нововиявленими нові обставини, виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Як вказано вище, частиною четвертою статті 361 КАС визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

До того ж судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 КАС, відсутні, а також якщо обставини, визначені цією нормою, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постановах від 16 лютого 2023 року у справі №9901/57/19 та від 04 липня2023 року у справі №800/283/17 про відмову у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Як зазначено вище, в обґрунтування вимог поданої заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року у справі №804/16289/15 заявник посилається на практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладену у постановах Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 10 травня 2019 року у справі №802/4030/15-а, від 10 травня 2019 року у справі №826/26541/15, від 23 листопада 2018 року у справі №805/80/16-а, а також на безпідставне взяття судом до уваги при ухваленні рішення від 19.07.2019 року у справі №804/16289/15 довідки Криворізького міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 12.06.2019 року №1291 л/к про розмір середньомісячного та середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 , в якій, за твердженням заявника, ці показники розраховані неправильно, та без урахування приписів наказу МВС України №138 «Про затвердження переліку посад осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», р.3 п.3 абц.3 Постанови КМУ №260 «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських» та додатку 10 постанови КМУ №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з яких слідує, що під час перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною був підвищений його посадовий оклад і саме підвищений посадовий оклад повинен був братися при розрахунку його середньомісячного та середньоденного грошового забезпечення, а, отже, середньоденна заробітна плата має становити більший розмір, ніж визначений у довідці Криворізького міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 12.06.2019 року №1291 л/к.

Надаючи оцінку наведеним заявником доводам, суд зауважує, що неповне з`ясування судом фактичних обставин справи є підставою саме для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року у справі №804/16289/15 і подана ним апеляційна скарга була розглянута постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.12.2019 року.

Водночас, наведені в заяві обставини, які, на думку заявника мали б істотне значення при вирішенні питання про обґрунтованість його доводів, не є нововиявленими у розумінні приписів пункту 1 частини 2 статті 361 КАС України, в тому числі через те, що законодавчі норми та судова практика, на які посилається заявник, вже існували на час ухвалення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року у справі №804/16289/15 та були у вільному доступі, тож, беззаперечно могли бути відомі особі, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, на час розгляду справи судом.

Посилання ж заявника на безпідставність взяття до уваги судом під час ухвалення рішення від 19.07.2019 року у справі №804/16289/15 довідки Криворізького міського управління Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 12.06.2019 року №1291 л/к про розмір середньомісячного та середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 , в якій, за твердженням заявника, ці показники розраховані неправильно, фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, що у розумінні вищенаведених приписів п.1 ч.4 ст.361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Таким чином, конкретний зміст поданої ОСОБА_1 зави в зіставленні з точним розумінням положень пункту 1 частини другої статті 361 та статті 364 КАС України свідчить, що заява ОСОБА_1 очевидно не містить в собі властивостей чи обов`язкового спонукального приводу, за яких вона підлягала б розгляду в провадженні за нововиявленими обставинами й вимагала ухвалення відповідного судового рішення.

Ще на етапі прийняття рішення про відкриття провадження про перегляд заяви за нововиявленими обставинами зі змісту заяви можна визначити, що вона явно є неприйнятною, оскільки її фактична та юридична природа не зміниться у разі відкриття і здійснення за нею провадження. Такого змісту заява не може давати заявникові законних очікувань на отримання позитивного результату за наслідками її розгляду в провадженні, в якому вона не може розглядатися.

Як убачається з рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 18 листопада 2004 року у справі «Праведна проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява №69529/01) та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (заява №24465/04) ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania, заява № 28342/95), у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно із цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia, заява № 52854/39; у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04).

Таким чином, оскільки заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду справі №804/16289/15 не містить нововиявлених обставин, визначених частиною другою статті 361 КАС України, для перегляду судового рішення у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі за нововиявленими обставинами.

Отже, у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами та визнання незаконним рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019р. в адміністративній справі №804/16289/15 за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Суд зазначає, що норми ст.ст. 361-369 КАС України не передбачають правових наслідків звернення до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами за відсутності належних підстав для такого перегляду.

Відповідно до ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

За таких обставин, слід застосувати за аналогією п.1 ч.1 ст.170 КАС України, відповідно до якого суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Подібні наслідки щодо відмови у відкритті провадження у справі про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на стадії вирішення питання про відкриття провадження висловлені Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 4 липня 2023 року у справі №800/283/17, Верховним Судом в ухвалах від 2 червня 2023 року у справі №640/24975/21, від 06 лютого 2023 року у справі №640/17351/19, від 19 січня 2022 року у справі №400/3035/19, від 10 серпня 2021 року у справі №826/23651/15, від 20 вересня 2022 року у справі №120/1486/20-а, від 07 липня 2021 року у справі №210/5129/17.

Враховуючи наведене, керуючись ст.241-243, 248, 256, 361-369 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами та визнання незаконним рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.07.2019р. в адміністративній справі №804/16289/15 за позовом ОСОБА_1 до Криворізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в частині розрахунку середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295-297 КАС України.

Суддя: О.М. Турова