Справа № 320/40661/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року справа №320/40661/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрод стандарт» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Агропрод стандарт» (далі позивач та/або ТОВ «Агропрод стандарт», товариство) з позовом до Львівської митниці

(далі відповідач та/або митний орган, митниця) та просить суд визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/000294/2 від 19.10.2023.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем, за результатами перевірки поданої позивачем митної декларації, прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів. Вважає таке рішення необґрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства. Зазначає, що надані товариством до митного органу документи на підтвердження митної вартості товару не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору, шляхом застосування основного методу, що свідчить про порушення відповідачем передбаченого статтею 57 Митного кодексу України порядку визначення митної вартості товару. У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити.

05.02.2024 у Київському окружному адміністративному суді зареєстровано поданий через підсистему «Електронний Суд» представником відповідача відзив на позовну заяву, в якому останній стверджує про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову. Представник митного органу наголошує, що документи, які були подані до митного оформлення, містили розбіжності та були відсутні всі відомості щодо обставин купівлі-продажу товару, у зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості, про що безпосереднього зазначено в рішенні про коригування митної вартості. Представник відповідача наголошує, що митним органом встановлено відсутність належних транспортних документів, відсутність у поданих документах документально підтверджених відомостей щодо складових митної вартості, - витрат на страхування, навантаження, витрат з обробки вантажу в порту Гданська, транспортних витрат при перевезенні товару автомобільним транспортом.

Своєю чергою представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій останній наполягає на протиправності рішення про коригування митної вартості. При цьому представником позивача наголошено, що в повідомленні, яке було надіслано декларанту (позивачу) про надання додаткових документів митним органом не було відображено жодного обґрунтування підстав для їх надання, як того вимагають положення частини 3 статті 53 Митного кодексу України.

Також 05.02.2025 у Київському окружному адміністративному суді зареєстровано відзив на позовну заяву, де серед іншого відповідачем також наголошено, що жоден із витребуваних митним органом документів не пов`язаний із документами, якими підтверджуються витрати на транспортування, про які відповідач зазначив у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Приймаючи до уваги відсутність таких клопотань з боку учасників справи, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропрод Стандарт» зареєстровано як юридична особа за адресою: 08129, Київська область, Києво-Святошинський район, вул. Черкаська, б. 26, ідентифікаційний код 39767992.

Судом встановлено, що між позивачем та РТ SOFI AGRO INDUSTRIES, Індонезія укладено контракт № 0723 від 27.03.2023, відповідно до умов якого продавець передає, покупець купує кокосові чіпси, кокосову стружку (м`якоть кокоса порізана і висушине, без додаткової обробки) в асортименті, ціною, кількістю за одиницю поставлених товарів вказана в Додатках, які є невід`ємною частиною контракту (далі Контракт) (т. 1, а.с. 47-49).

Відповідно до пункту 7.1 статті 7 Контракту умови оплати вказуються в Додатках на кожну партію товару.

В межах окресленого Контракту сторонами складено та підписано Додатки №205/SAI/SC-DC/VII/2023 від 27.07.2023(т. 1, а.с. 50-51), № 2-205/ SAI/SC від 07.08.2023 (т. 1, а.с. 53).

З метою митного оформлення товару позивачем через уповноважену ним особу (ТОВ «ДМ АДВАНС» подано до митного органу електрону митну декларацію №23UA47U9 від 19.10.2023 (т. 1, а.с. 43-44) стосовно товару, а саме: М`якоть кокосового горіха, подріблена та висушене, необроблена ніяким іншим способом, без додавання цукру та консервантів, без додавання солі та інших ароматичних речовин, не містить ГМО: - Кокосова стружка суха Fine Grade, високої жирності в мішках по 25 кг 6050,00 кг, - Кокосова стружка, суха Medium Grade, високої жирності в мішках по 25 кг 16025,00 кг. Виробник: РТ SOFI AGRO INDUSTRIES, країна виробництва: ID на умовах поставки FOB ID Surabaya згідно Інкотермс 2020, загальною вартістю 29713,78 дол. США, з додаванням витрат, понесених на транспортування товару до кордону України у розмірі 165 055,56 грн разом із наступними копіями документів:

1) пакувальний лист № 205/SAI/PL-DC/VIII/2023 від 15.08.2023 (т. 1, а.с. 46);

2) рахунок-проформа №205/SAI/SC-DC/VII/2023 від 27.07.2023(т. 1, а.с. 51);

3) рахунок-фактура (інвойс) №205/SAI/CI-DC/VIII/2023 від 15.08.2023 (т. 1, а.с. 54);

4) коносамент №SUBGDN/II-547/08-23 від 25.08.2023 (т. 1, а.с. 58);

5) автотранспортна накладна № 17/10 від 17.10.2023 (т. 1, а.с. 59);

6) фітосанітарний сертифікат №2023.2.0401.К10.Е.013179 від 29.08.2023;

7) сертифікат походження товару №DA/230831-66 від 31.08.2023 (т. 1, а.с. 92);

8) платіжна інструкція № 13 від 31.07.2023 (т. 1, а.с. 52);

9) платіжна інструкція № 14 від 04.09.2023 (т. 1, а.с. 55);

10) довідка ТОВ «ДМ АДВАНС ТРАНС» № 171023/1-1 від 17.10.2023 (;

11) довідка ТОВ «Глобал оушен лінк» б/н від 18.10.2023 (т. 1, а.с. 69);

12) довідка ТОВ «Глобал оушен лінк» б/н від 18.10.2023 (т. 1, а.с. 73);

13) прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 26.07.2023 (т. 1, а.с. 77);

14) доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №205/SAI/SC-DC/VII/2023 від 27.07.2023 (т. 1, а.с. 50);

15) доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 2-205/SAI/SC від 07.08.2023 (т. 1, а.с. 53);

16) зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № 0723 від 27.03.2023 (т. 1, а.с. 47-49);

17) Health Certification від 28.08.2023 (т. 1, а.с. 96);

18) копія митної декларації країни відправлення №71-3615 від 22.08.2023.

Митну вартість товару визначено за основним методом визначення митної вартості за ціною договору відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

За результатами вивчення наданих декларантом документів митний орган, посилаючись на положення частини 2 статті 53 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованих товарів шляхом направлення повідомлення від 19.10.2023 № 744594, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (далі повідомлення) (т. 1, а.с. 98).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропрод стандарт», у відповідь на повідомлення митного органу, серед іншого, зазначено про неправомірність витребування додаткових документів, відсутність будь-яких розбіжностей у поданих декларантом документах, а також зазначено, що додатково надано: договір з експедитором, який організовував транспортування (договір від 28.03.2023 № 1581-Т/23 із ТОВ «Глобал Оушен Лінк»), чиї довідки про транспортні витрати надані до митного оформлення, а також заявку, передбачену пунктом 2.1 договору від 28.03.2023 № 1581-Т/23.

Крім цього надано акт від 22.09.2023 № 024230, рахунок від 22.09.2023 № 024230 та платіжну інструкцію від 25.09.2023 № 2463 про оплату цього рахунку (т. 1, а.с. 100-101).

За результатами розгляду наданих позивачем документів Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 19.10.2023 №UA209000/2023/000294/2, яким здійснено коригування митної вартості товарів, а саме: «М`якоть кокосового горіха, подріблена та висушене, необроблена ніяким іншим способом, без додавання цукру та консервантів, без додавання солі та інших ароматичних речовин, не містить ГМО: - Кокосова стружка суха Fine Grade, високої жирності в мішках по 25 кг 6050,00 кг, - Кокосова стружка, суха Medium Grade, високої жирності в мішках по 25 кг 16025,00 кг. Виробник: РТ SOFI AGRO INDUSTRIES, країна виробництва: ID, шляхом її збільшення до загальної суми 483345,25 USD (далі оскаржуване та/або спірне рішення) (т. 1, а.с. 104-105).

У графі 33 спірного рішення в якості підстав для коригування митної вартості митним органом зазначено про наступне: «….Згідно штампів у графах 16 і 23 CMR № 17/10 від 17.10.2023 послуги з автомобільного перевезення надавались ФОП ОСОБА_1 , проте до митного оформлення подана Довідка транспортних витрат до кордону України, яка видана ТОВ «Глобал Оушен Лінк». У наданих до митного оформлення експортній декларації країни відправлення та коносаменті №SUBGDN/11-547/08-23 оператором у порту м .Гданськ зазначено фірму Romex cargo service, РП проте, довідки про розмір портових зборів надано ТОВ "ДМ АДВАНС ТРАНС". Згідно інформації у коносаменті № SUBGDN/11-547/08-23 відповідальною особою за морське перевезення вантажу є UAB Global Ocean Link Lithuania, Вільнюс, Литва проте, довідка про вартість перевезення морем надана ТОВ «Глобал Оушен Лінк» м. Одеса. Договори на перевезення, рахунки, акти виконаних робіт, договори з третіми особами до митного оформлення не подавались. Таким чином, було встановлено неподання документів, та розбіжності в поданих документах.…».

Враховуючи наведене митну вартість скориговано за резервним методом метод 2 (ґ).

Також митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA209120/2023/000285 (т. 1, а.с. 106-108).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропрод стандарт» не погоджується зі спірним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на що звернулось до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд застосовує положення чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що пов`язані із справлянням митних платежів регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування, а також регулює правовідносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України встановлює Митний кодекс України (далі МК України).

Відповідно до частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно зі статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).

Частиною 7 статті 257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД, фактурну вартість товарів, митну вартість товарів та метод її визначення.

Статтями 49 та 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4, 5 статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціною, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, вважається загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, за переліком, що визначений частиною десятою статті 58 МК України, серед яких, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів. При цьому, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За правилами статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо, зокрема, щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п. 1 ч. 5 ст. 54 МК України).

Цією ж статтею визначено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У силу положень частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини 3 статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур» №3018-VI від 15.02.2011, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Разом з цим, якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частини третя статті 53 МК).

Відповідно до частини 3 статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГААТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 МК України передбачено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

З аналізу частин 1, 2 статті 53 МК України слідує, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.12.2024 у справі № 380/19286/23.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України на підставі якого відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Як вже було вказано судом вище, спірне рішення прийнято відповідачем враховуючи те, що згідно штампів у графах 16 і 23 CMR № 17/10 від 17.10.2023 послуги з автомобільного перевезення надавались ФОП ОСОБА_1 , проте до митного оформлення подана Довідка транспортних витрат до кордону України, яка видана ТОВ «Глобал Оушен Лінк». У наданих до митного оформлення експортній декларації країни відправлення та коносаменті №SUBGDN/11-547/08-23 оператором у порту м. Гданськ зазначено фірму Romex cargo service, РП проте, довідки про розмір портових зборів надано

ТОВ «ДМ АДВАНС ТРАНС».

Також згідно інформації у коносаменті № SUBGDN/11-547/08-23 відповідальною особою за морське перевезення вантажу є UAB Global Ocean Link Lithuania, Вільнюс, Литва проте, довідка про вартість перевезення морем надана ТОВ «Глобал Оушен Лінк» м. Одеса. Договори на перевезення, рахунки, акти виконаних робіт, договори з третіми особами до митного оформлення не подавались.

Суд при вирішенні спору по суті звертає увагу, що митним органом в порушення вимог частини 3 статті 53 МК України витребувано від декларанта весь перелік документів, що передбачений зазначеною нормою. При цьому в повідомленні жодним чином не конкретизовано та не деталізовано наявні у митного органу сумніви щодо визначеної декларантом митної вартості товару, які у своєю чергу, надалі були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Разом з цим, перевіряючи спірне рішення в межах підстав його прийняття, суд зауважує таке.

Відповідно до пункту 2.2 статті 2 Контракту ціна може включати, крім вартості поставки згідно базису поставки, який трактується у відповідності до Інкотермс 2020, а також вартість підготовки та відправки покупцеві відвантажувальних документів, упаковки та маркування.

Пунктом 3.1 статті 3 Контракту регламентовано умови поставки, які вказуються в Додатках на кожну партію Товару.

Згідно з листом РТ SOFI AGRO INDUSTRIES б/н від 26.07.2023 поставка товару здійснюється за правилами Інкотермс FOB Індонезія відповідно до міжнародних торговельних правил «Інкотермс 2020».

Суд зазначає, що базис поставки FOB «Інкотермс 2020» передбачає, що продавець доставляє товари на борт судна, призначеного покупцем у вказаному порту поставки, або доставляє їх у відповідному вигляді. Після розміщення товарів на борту судна ризики втрати чи пошкодження товарів переходять до продавця, який бере на себе відповідальність за наступні витрати.

Аналіз умов поставки дає суду підстави сформувати висновки про те, що всі ризики втрати чи пошкодження товарів, після його доставлення продавцем на борт судна, призначеного покупцем у вказаному порту поставки, переходять до продавця, який бере на себе відповідальність за наступні витрати.

Отже, наступні витрати, покладаються на покупця.

Судом встановлено, що між ТОВ «Глобал оушен лінк» (експедитор) укладено з позивачем (клієнт) договір від 28.07.2023 № 1581-Т/23 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення у контейнерах експертно-імпортних та транзитних вантажі (далі Договір) (т. 1, а.с. 60-67).

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Договору експедитор зобов`язується за відповідну плату та за рахунок клієнта надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів у великовантажних контейнерах морським, автомобільним, залізничним транспортом, а також додаткові послуги, необхідні для реалізації доставки вантажу.

Згідно з підпунктом 3.1.2 пункту 3.1 статті 3 Договору передбачено обов`язок експедитора укладати від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, збереження вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги, в тому числі перепакування… тощо. При цьому експедитор має право укладати договори з брокерськими компаніями, щодо послуг митного оформлення вантажів, проводити розрахунки з ними, сплачувати мито, збори, інші загальнообов`язкові платежі за рахунок коштів клієнта.

Відповідно до заявки про надання транспортно-експедиторських послуг від 18.10.2023 № 21 (додаток до Договору) експедитор надає клієнту транспортно-експедиторські послуги, а саме: завантаження контейнера на борт судна, морський фрахт Surabaya-Gdansk, видання коносаменту, автодоставка Гданськ Київ.

Вантажовідправник: РТ SOFI AGRO INDUSTRIES; адреса завантаження: port Surabaya (т. 1, а.с. 68).

В межах виконання окресленого договору сторонами складено та підписано акт надання послуг від 22.09.2023 № 024230 (т. 1, а.с. 70).

Згідно з довідкою про транспорті витрати (для надання в митні органи) б/н від 18.10.2023, складеної ТОВ «Глобал оушен лінк» вартість транспортування становить: 66 116,03 грн, що включає в себе компенсація перевезення морським транспортом Сурабая-Гданськ 65 677,21 грн (з урахуванням ПДВ) та плата експедитору за межами України 438, 82 грн (т. 1, а.с. 69).

Надалі експедиторські послуги оплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується рахунком на оплату від 22.09.2023 № 024230 (т. 1, а.с. 71) та платіжною інструкцією від 25.09.2023 № 2463 (т. 1, а.с. 72).

Також відповідно до довідки про транспорті витрати (для надання в митні органи) б/н від 18.10.2023, складеної ТОВ «Глобал оушен лінк» вартість транспортування становить 77 961, 77 грн, що включає в себе: організація міжнародних перевезень Гданськ Краковець НОМЕР_1 / НОМЕР_2 77 522,77 грн (без ПДВ) та палата експедитору за межами України 439 грн, у тому числі ПДВ (т. 1, а.с. 73).

Факт надання та оплати наданих послуг підтверджується актом надання послуг від 09.10.2023 № 025221, рахунком на оплату від 09.10.2023 № 025221, платіжною інструкцією від 23.10.2023 № 68 (т. 1, а.с 74-76).

Між тим згідно штампів у графах 16 і 23 CMR № 17/10 від 17.10.2023 послуги з автомобільного перевезення надавались ФОП ОСОБА_1 .

Саме відмінність між перевізником зазначеним у графах 16 і 23 CMR № 17/10

від 17.10.2023 та суб`єктом, що склав довідки про транспорті витрати, які зазначені судом вище та ті обставини, що відповідальною особою в коносаменті

№ SUBGDN/11-547/08-23 визначено UAB Global Ocean Link Lithuania, Вільнюс, Литва, сформувало висновки митного органу про наявність розбіжностей.

Суд критично сприймає такі твердження митного органу, оскільки останнім не враховано положення умов Договору від 28.07.2023 № 1581-Т/23, що був наданий декларантом (товариством) у відповідь на надіслане відповідачем повідомлення.

Також судом встановлено, що між позивачем (клієнт) укладено договір з ТОВ «ДМ АДВАНС ТРАНС» (експедитор) від 29.11.2021 № ТЕО-0111/2021 про транспортно-експедиторське обслуговування, відповідно до умов якого експедитор зобов`язаний організувати перевезення за плату та за рахунок клієнта його вантажів на умовах, погоджених сторонами, а також надавати інші послуги клієнту за погодженням сторін. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого та/або від імені клієнта та за рахунок клієнта договори з транспортними організаціями: контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та іншими організаціями (далі Договір 2) (т. 1, а.с. 78-84)

При цьому згідно з пунктом 2.2 статті 2 Договору 2 експедитор має право здійснювати розрахунки з портами, транспортними, експедиторськими та іншими організаціями виконання своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до довідки ТОВ «ДМ АДВАНС ТРАНС» від 17.10.2023 № 171023/1-1 локальні портові витрати до кордону України по коносаменту №SUBGDN/11-547/08-23 в порту Гданськ (Польща), по контейнеру TRHU5240235, що надійшов на адресу ТОВ «Агропрод Стандарт», складають 20977,76 грн без ПДВ (т. 1, а.с. 77).

Надання послуг за окресленим Договором 1 підтверджується актом надання послуг від 17.10.2023 № 210, рахунком на оплату від 17.10.2023 № 210, платіжною інструкцією № 2486 (т. 1, а.с. 85-87).

Спірним аспектом, за висновком митниці є те, що у наданих до митного оформлення експортній декларації країни відправлення та коносаменті №SUBGDN/11-547/08-23 оператором у порту м. Гданськ зазначено фірму Romex cargo service, РП проте, довідки про розмір портових зборів надано ТОВ «ДМ АДВАНС ТРАНС».

Суд критично сприймає окреслене та зазначає, що відповідно до статті 2 (5) Регламенту Європейського парламенту і ради (ЄС) 2017/352 від 15.02.2017 про запровадження рамки для надання портових послуг та про загальні правила щодо фінансової прозорості портів «орган управління портом» означає будь-який публічний орган або приватну організацію, що, відповідно до національного права або інструментів, має завдання або повноваження здійснювати на місцевому рівні, як спільно з іншою діяльністю, так і окремо, адміністрування та управління портовою інфраструктурою та виконувати одне або більше з таких завдань у відповідному порту: управління рухом суден у порту, координація діяльності операторів у відповідному порту, та контроль за діяльністю операторів у відповідному порту.

Таким чином, визначення оператором у порту м. Гданськ фірми Romex cargo service, РП жодним чином не свідчить про наявність розбіжностей у наданих декларантом документах щодо транспортних витрат.

Більше того відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012

№ 599, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за № 984/21296, затверджено Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення (далі Наказ № 599).

Згідно з розділом ІІІ Наказу № 599 в графі « 20» Зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).

Після тексту „Витрати на транспортування до зазначається літерний код альфа-2 відповідно до Класифікації країн світу країни (адміністративно-територіальної одиниці у складі країни, що має власний літерний код за цією Класифікацією), на території якої міститься географічний пункт, до якого понесені витрати на транспортування товарів, наведені у цій графі, через пропуск - назва цього географічного пункту.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Якщо додатковий аркуш А заповнюється на товари декількох найменувань, то витрати на транспортування їх у місце ввезення розподіляються між товарами різних найменувань пропорційно вазі брутто цих товарів.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що документи, які підтверджують транспортні витрати, надаються безпосередньо виконавцем послуг та не зобов`язують декларанта надавати документи (договори, акти, тощо), укладені експедитором з метою виконання первинного укладеного договору про надання транспортно-експедиторських послуг декларанту.

Разом з цим, суд наголошує, що положеннями Наказу № 599 не визначено окреслений перелік документів на підтвердження транспортних витрат, як вичерпний, на що, зокрема, вказує мовний зворот «можуть належати».

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 19.11.2024 у справі № 420/23588/23.

При цьому відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.

Отже, надані декларантом до митного оформлення довідки про транспортні витрати є належними та допустимими доказами, що підтверджують їх розмір.

Відтак, проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих ним до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірного рішення слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що визначена товариством у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Одночасно, суд враховує, що позивачем не було надано митному органу Договір 2 та складені і підписані сторонами в межах його виконання документи, проте наголошує, що зазначене не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки по-перше в повідомленні про надання додаткових документів митним органом не визначено недоліки до поданих товариством документів, а по-друге, надані довідки про транспортні витрати, в розумінні положень Наказу № 599 є належними документами, які підтверджують транспортні витрати.

При цьому, суд залишає поза увагою всі інші доводи митного органу, які викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки останні не покладені в основу спірного рішення.

Суд також дослідив правомірність застосування відповідачем другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що за основу для коригування митної вартості спірного товару за другорядними (резервним та на підставі угоди щодо ідентичних товарів) методами визначення митної вартості товарів митним органом взято інформацію про раніше визначеної митної вартості товарів згідно МД UA100220/2023/705889 від 16.12.2023, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 у справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дати та номери вказаних вище митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, а відтак є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 73 від 30.10.2023 (т. 1, а.с. 20).

Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці.

Щодо стягнення на користь позивача витрат понесених на правничу допомогу, суд зазначає, що матеріали справи не містять в собі доказів їх понесення.

Разом з цим у позовній заяві (т. 1, а.с. 18) представником товариства зазначено про те, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу складає 20 000,00 грн.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відтак станом на час вирішення спору по суті відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/000294/2 від 19.10.2023.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: 79007, Львівська область, м. Львів, вул. Костюшка Т, б. 1, ідентифікаційний код ВП: 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропрод Стандарт» (місцезнаходження: 08129, Київська область, Києво-Святошинський район, вул. Черкаська, б. 26, ідентифікаційний код 39767992) судовий збір у сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.