Справа № 420/15370/25
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 26 від 17.04.2025 щодо відмови в призначенні пенсії за віком позивачу відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви про призначення пенсії від 09.04.2025;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 затвердженого Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 за професією підземний гірничий очисного вибою з повним робочим днем у шахті, що дає право на пенсію відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період проходження військової служби з 04.09.2014 по 15.09.2015, з 12.12.2018 по 11.12.2021;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи по Списку № 1 затвердженого Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 ОСОБА_1 , що дає право на пенсію відповідно до ч.3 ст.ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням роз`яснень Міністерства Соцзахисту населення України від 20.01.1992 № 8 в розрахунку один місяць служби за три: - період проходження військової служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції з 04.09.2014 по 15.09.2015, в т.ч. період участі в антитерористичній операції з 30.03.2015 по 10.06.2015, з 23.06.2015 по 17.08.2015, з 28.08.2015 по 12.09.2015; період проходження військової служби протягом якої брав участь у здійсненні заходів і забезпеченні національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях з 12.12.2018 по 11.12.2021, в т.ч. безпосередньою у здійсненні заходів і забезпеченні національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях з 04.09.2019 по 10.01.2020; період проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях з 26.03.2022 по 09.04.2025, в т.ч. період безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України з 22.11.2022 по 22.03.2023 в розрахунку один місяць служби за три;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви про призначення пенсії від 09.04.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому відмовлено у призначенні пенсії, зокрема, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивач з оскаржуваним рішенням не погоджується та зазначає, що його трудовою книжкою підтверджуються спірні періоди роботи позивача. Вважає, що відповідачем протиправно не враховано періоди роботи до пільгового стажу.

Відповідач надав відзив, в якому, зазначив, що пенсійний орган відмовляючи у призначенні пенсії діяв правомірно, оскільки у позивача недостатньо пільгового стажу для її призначення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 26 від 17.04.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатністю пільгового стажу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Пунктом 2.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), визначено, що до заяви про призначання пенсії додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1, для призначення пенсії надаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі постанова КМУ № 637).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), статтею 48 Кодексу законів про працю України, пунктом 1 Постанови КМУ № 637 та пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі Інструкція № 58), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з записами військового квитка серії НОМЕР_1 , позивач у період з 26.03.2022 по 09.04.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та станом на день розгляду справи є мобілізованим військовослужбовцем, що також підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_2 від 26.06.2025 № 1488 та копією наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16.03.2022 № 60.

Водночас, у розрахунку стажу для призначення пенсії (форма РС-право) період з 26.03.2022 по 09.04.2025 не відображено як зарахований ані до страхового, ані до пільгового стажу.

Таким чином, вимога позивача про зобов`язання зарахувати періоди проходження ним військової служби з 26.03.2022 по 09.04.2025 до страхового і пільгового стажу є правомірною та підлягає задоволенню.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 26 від 17.04.2025 щодо відмови в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, адже у цьому рішенні пенсійним органом не досліджувалось питання щодо зарахування до страхового і пільгового стажу роботи позивача періодів проходження ним військової служби з 26.03.2022 по 09.04.2025.

Водночас, періоди проходження військової служби з 04.09.2014 по 15.09.2015, з 12.12.2018 по 11.12.2021 відображені у розрахунку стажу для призначення пенсії (форма РС-право) як зараховані до страхового і пільгового стажу, а тому у задоволенні вимог в цій частині необхідно відмовити.

Стосовно вимог про зобов`язання зарахувати до пільгового і страхового стажу роботи періоди проходження військової служби з 04.09.2014 по 15.09.2015, в т.ч. період участі в антитерористичній операції з 30.03.2015 по 10.06.2015, з 23.06.2015 по 17.08.2015, з 28.08.2015 по 12.09.2015, період проходження військової служби протягом якої брав участь у здійсненні заходів і забезпеченні національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях з 12.12.2018 по 11.12.2021, в т.ч. безпосередньою у здійсненні заходів і забезпеченні національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях з 04.09.2019 по 10.01.2020, період проходження військової служби, протягом якого військовослужбовець брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях з 26.03.2022 по 09.04.2025, в т.ч. період безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України з 22.11.2022 по 22.03.2023,- суд зазначає наступне.

Спірним питанням, що виникло у цій справі є наявність або відсутність підстав для зарахування періоду проходження позивачем військової служби, в тому числі, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в особливий період, у пільговому обчисленні один місяць за три, до вислуги років, що дає право на пенсію за частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється за Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон № 2262-XII.

Згідно статті 1 Закону № 2262-XII особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Стаття 2 Закону № 2262-XII встановлює, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

За правилами статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом.

Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Постанови № 393, до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці 1 пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці, зокрема: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

За абзацом 1 пункту 1 Постанови КМУ № 393, установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 цього Закону, до вислуги років зараховуються зокрема: час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на службі в органах внутрішніх справ на посадах начальницького складу, військовій службі в Збройних Силах, органах і військових формуваннях Служби безпеки, Службі зовнішньої розвідки.

З урахуванням наведеного правового регулювання, суд доходить висновку, що можливість пільгового порядку зарахування певних періодів проходження служби до вислуги років передбачена для осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, співробітників Служби судової охорони, осіб, зазначених у пункті «ж» статті 1-2 Закону № 2262-XII, пенсія яким призначається відповідно до Закону № 2262-XII.

Зазначене дозволяє дійти висновку про те, що право на пільгове обчислення періоду проходження військової служби для цілей пенсійного забезпечення відповідно до Закону № 2262-XII є законодавчо гарантованим і пов`язане насамперед зі статусом військовослужбовця, який особа має у визначений законодавством період, зокрема під час виконання обов`язків в умовах особливого періоду.

Верховний Суд, аналізуючи аналогічні правовідносини у постанові від 27.03.2023 у справі №520/16224/21 вказав, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Постановою № 393.

Таким чином, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що дія Порядку № 393, зокрема положень абзацу першого пункту 1 та пункту 3, поширюється виключно на осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону № 2262-XII, та які реалізують це право шляхом звернення із заявою про призначення пенсії саме на підставі цього спеціального закону.

Суд наголошує, що право на пенсійне забезпечення визначається виключно тим спеціальним законом, на підставі якого особа звертається за призначенням пенсії. У цьому випадку обрання позивачем способу реалізації права на пенсію за віком відповідно до частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV зумовлює застосування виключно положень цього нормативного акта.

Закон № 1058-IV містить вичерпний перелік видів трудової (службової) діяльності, які підлягають зарахуванню до вислуги років, і не передбачає можливості кратного (пільгового) обчислення стажу у зв`язку з проходженням військової служби в умовах особливого періоду або участю в ООС чи АТО. Відтак, застосування Порядку № 393 до правовідносин, що виникають у сфері пенсійного забезпечення за Законом № 1058-IV, є юридично необґрунтованим і суперечить принципу правової визначеності як елементу верховенства права.

Недопустимість поширення дії спеціального нормативно-правового акта, ухваленого на виконання Закону № 2262-XII, на правовідносини, що регулюються іншим спеціальним законом - Законом № 1058-IV - зумовлена необхідністю дотримання меж предметного регулювання відповідного законодавчого акта та неприпустимістю підміни його норм положеннями актів, які не мають юридичної сили в межах іншого правового режиму. Зазначені закони передбачають відмінні правові підстави, суб`єктний склад та умови призначення пенсії, що базуються на різній правовій природі відповідної служби.

Водночас Закон № 1058-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який вичерпно визначає підстави та умови призначення пенсій за віком працівникам посада яких входить до посад за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Застосування положень іншого спеціального закону - Закону № 2262-XII, адресованого винятково військовослужбовцям, - до працівників посада яких входить до посад за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, було б штучним розширенням сфери його дії та суперечило б загальновизнаному принципу lex specialis derogat legi generali, а також принципу правової визначеності.

Отже, при зверненні особи за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV, відсутні правові підстави для врахування до відповідного стажу періодів служби, обчислених за пільговим коефіцієнтом, що застосовується виключно у межах Закону № 2262-XII. Такий підхід відповідає конституційному принципу законності, забезпечує системність та узгодженість нормативного регулювання у сфері пенсійного забезпечення, а також унеможливлює неправомірне розширення дії підзаконних актів поза межами їх нормативної компетенції.

У такому випадку значення має лише той обсяг стажу, який визначений відповідно до положень самого Закону № 1058-IV, без урахування положень інших нормативних актів, зокрема Постанови КМУ № 393, яка регламентує порядок пільгового (кратного) обчислення стажу виключно для осіб, пенсія яким призначається за Законом № 2262-XII. Відтак, обставини щодо участі позивача у військовій службі в особливий період, у тому числі в АТО/ООС, не можуть бути підставою для кратного обчислення стажу (один місяць за три) при визначенні права на пенсію за вислугу років саме за Законом № 1058-IV, оскільки такий механізм у межах цього Закону не передбачений.

При цьому, суд зауважує, що позивач не позбавлений можливості реалізувати право пільгового обчислення вислуги років за вказаний період відповідно до Постанови КМУ №393, але у разі реалізації ним права на призначення пенсії за Законом № 2262-ХІІ.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.06.2025 у справі № 200/4703/24.

На підставі вищезазначеного, суд доходить висновку про помилковість тверджень позивача про необхідність зарахування до страхового і пільгового стажу періоду проходження позивачем військової служби в особливий період у пільговому обчисленні (один місяць за три) при визначенні права на пенсію за віком згідно зі статтею 114 Закону № 1058-IV, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання призначити пенсію, то суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду витікає, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Частиною першою статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, зокрема, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Отже, вирішення питання про призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача в цій частині позовних вимог є зобов`язання ГУПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 09.04.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 26 від 17.04.2025 про відмову позивачу у призначенні пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути по суті заяву позивача від 09.04.2025 про призначення пенсії за віком врахувавши до страхового і пільгового стажу за Списком №1 періоди проходження військової служби з 26.03.2022 по 09.04.2025.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 26 від 17.04.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути по суті заяву позивача від 09.04.2025 про призначення пенсії за віком врахувавши до страхового і пільгового стажу за Списком №1 періоди проходження військової служби з 26.03.2022 по 09.04.2025.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27.06.2025.

Суддя Олександр ХУРСА