Справа № 140/3183/25
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3183/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Володимирської окружної прокуратури до Оваднівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Володимирська окружна прокуратура (окружна прокуратура, позивач) звернулася з позовом до Оваднівської сільської ради (далі сільська рада, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності сільської ради Володимирського району Волинської області щодо оформлення та державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме будівлі закладу освіти ліцей село Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області, що знаходиться по вулиці Шкільна, будинок 1 села Галинівка Володимирського району Волинської області та зобов`язати сільську раду вжити заходи щодо оформлення та державної реєстрації права власності на будівлі закладу освіти ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області, що знаходиться по вулиці Шкільна, будинок 1 села Галинівка Володимирського району Волинської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами опрацювання інформації органів місцевого самоврядування району встановлено, що на балансі сільської ради перебуває нерухоме майно, зокрема приміщення ліцею села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Волинська область, Володимирський район, село Галинівка, вулиця Шкільна, будинок 1.

За інформацією сільської ради від 28.02.2025 правовстановлюючі документи на право власності закладів освіти, які перебувають на балансі сільської ради, в тому числі ліцею села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області відсутні.

Відповідно, використання зазначеного нерухомого майна здійснюється із порушенням вимог чинного законодавства шляхом користування будівлями, спорудами без державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів (свідоцтва про право власності), а тому просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-8).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до статті 262 КАС України (арк. спр. 43).

Відповідач, Оваднівська сільська рада, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що відповідач пред`явлені позовні вимоги не оспорив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у встановлений судом строк не подав, тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Будь-яких інших заяв по суті справи чи клопотань на адресу суду від учасників справи не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Рішенням Оваднівської сільської ради № 28-6/11 від 17.05.2018 "Про безоплатне прийняття у комунальну власність майна навчальних закладів із спільної власності територіальних громад міста Устилуга і сіл Володимир-Волинського району у комунальну власність Оваднівської сільської ради" прийнято безоплатно майно (будівлі та споруди) зі спільної власності територіальних громад міста Устилуга і сіл району у комунальну власність Оваднівської сільської ради (зокрема ЗОШ I-III ступенів село Галинівка).

Згідно рішення Оваднівської сільської ради № 3/32 від 10.02.2021 "Про зміну назви закладу загальної середньої освіти 1-111 ступенів с. Галинівка Володимир-Волинського району Волинської області на заклад загальної середньої освіти "Ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області" назву закладу загальної середньої освіти 1-111 ступенів села Галинівка Володимир-Волинського району Волинської області змінено на заклад загальної середньої освіти "Ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області" з юридичною адресою: вулиця Шкільна, будинок 1 село Галинівка Володимир-Волинський район Волинська область 44723, (арк. спр. 36).

Рішенням Оваднівської сільської ради № 13/14 від 21.12.2021 "Про передачу до сфери управління гуманітарного відділу виконавчого комітету Оваднівської сільської ради закладів освіти та культури сільської ради та передачу комунального майна Оваднівської сільської ради в оперативне управління гуманітарного відділу виконавчого комітету Оваднівської сільської ради" передано до сфери управління гуманітарного відділу виконавчого комітету Оваднівської сільської ради заклади освіти та культури юридичні особи, належні Оваднівській сільській раді, зокрема заклад загальної середньої освіти "Ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області" (арк. спр. 17).

За інформацією Оваднівської сільської ради № 72/01-19/2-25 від 28.02.2025 правовстановлюючі документи на право власності закладів освіти, які перебувають на балансі сільської ради, в тому числі ліцею села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області відсутні (арк. спр. 13-14).

Уважаючи бездіяльності сільської ради щодо відсутності оформлення та державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна протиправною, прокурор, в інтересах держави, звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» та статтею 53 КАС України.

Згідно із положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави.

Обираючи форму представництва, прокурор визначає, у чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту.

В частині четвертій статті 53 КАС України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Позови прокурора до органу місцевого самоврядування, за загальним правилом, подаються з такої підстави, як відсутність суб`єкта, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. У такій категорії справ орган прокуратури повинен лише довести, що оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень завдано шкоду інтересам держави.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99).

Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Отже, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 19.09.2019 у справі №815/724/15, від 28.01.2021 у справі №380/3398/20, від 05.10.2021 у справі №380/2266/21, від 02.12.2021 у справі №320/10736/20, від 23.12.2021 у справі №0440/6596/18 та від 01.06.2022 у справі №260/1815/21.

Участь прокурора у судовому провадженні поза межами кримінального процесу є винятком; така участь можлива лише за умови спрямованості на захист суспільних або важливих державних потреб, відсутності конфлікту інтересів, гарантованої незалежності органів прокуратури, а також дотриманні права усіх сторін процесу на справедливий суд як елементу принципу верховенства права.

Тому прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не повною мірою відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 4 частини другої статті 129 Конституції України).

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №810/3164/18, від 05.03.2019 у справі №806/602/18, від 13.03.2019 у справі №815/1139/18, від 17.10.2019 у справі №569/4123/16-а та від 05.11.2019 у справі №804/4585/18.

Частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наділяє прокурора можливістю представляти інтереси держави в суді лише у двох виключних випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу

Тому, подаючи позов до адміністративного суду в порядку, передбаченому частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідний прокурор повинен мотивувати та довести допустимими та достатніми доказами наявність:

- суб`єктної складової: відсутність жодного суб`єкта владних повноважень, який має законодавчо визначену компетенцію подати відповідний позов, або відмову чи бездіяльність цього суб`єкта щодо звернення з таким позовом (цьому повинно передувати офіційне звернення прокурора до такого суб`єкта з проханням подати позов); суд вирішує питання щодо доцільності залучення такого суб`єкта, зокрема, як третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору);

- об`єктивної складової: наявність порушення законних інтересів держави або загрози порушення інтересів держави; загроза порушення інтересів держави (часткова відсутність предмету позову на момент звернення до суду при встановленні судом факту того, що дії або бездіяльність відповідача у справі дають підстави стверджувати про реальну загрозу вчинення порушення у майбутньому) та дозволяє прокурору звертатися з таким превентивним позовом, зокрема, для запобігання у майбутньому вчинення відповідними суб`єктами порушень вимог законодавства.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі №260/1815/21.

З урахуванням вищевикладеного, суд переконаний, що інтереси держави, зважаючи на визначені у Конституції України основні завдання та головні напрямки її діяльності, охоплюють у тому числі й інтереси мешканців відповідної територіальної громади, зокрема у такій важливій сфері суспільних відносин як містобудування, під час затвердження містобудівної документації на місцевому рівні, у тому числі продовження паспорту прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності.

У постанові Верховного Суду від 01.09.2022 у справі №440/7210/21 зверталась увага на правові позиції, викладені у постанові цього ж суду від 31.03.2021 у справі №922/3272/18, згідно з якими захист інтересів держави в особі територіальної громади міста має здійснювати відповідна місцева рада, проте у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування прийняв рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади міста, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення міської ради відповідачем; іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста, не існує.

Висновок про відсутність органу, уповноваженого здійснювати контроль за діяльністю органу місцевого самоврядування, зокрема шляхом звернення до суду з позовом до такого органу про оскарження його рішень, дій або бездіяльності у разі порушення останнім інтересів територіальної громади, міститься й у постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі №260/1815/21.

Отже, як свідчать матеріали справи, Володимирська окружна прокуратура, звертаючись із цим позовом до суду, обґрунтовувала своє звернення необхідністю задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності користування комунальним майном без правовстановлюючих документів.

На думку суду, звертаючись до суду в інтересах держави, у позовній заяві Володимирська окружна прокуратура обґрунтувала, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту.

Зокрема, звернення до суду з позовом у цьому випадку обумовлено бездіяльністю селищної ради щодо оформлення та державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме будівлі закладу освіти (ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області, що знаходиться по вулиці Шкільна, будинок 1 села Галинівка Володимирського району Волинської області).

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про освіту», державну політику у сфері освіти визначає Верховна Рада України, а реалізують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, інші центральні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Частинами першою та п`ятою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах, серед іншого, належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, заклади освіти, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Згідно з частиною третьою статті 66 Закону України «Про освіту», сільські, селищні ради: відповідають за реалізацію державної політики у сфері освіти та забезпечення якості освіти на відповідній території, забезпечення доступності дошкільної та початкової освіти; засновують заклади освіти, а також реорганізовують, перепрофільовують (змінюють тип) та ліквідовують їх з урахуванням спеціальних законів; оприлюднюють офіційну звітність про всі отримані та використані кошти, а також перелік і вартість товарів, робіт, послуг, спрямованих на потреби кожного із заснованих ними закладів освіти, та інші видатки у сфері освіти здійснюють інші повноваження у сфері освіти, передбачені законом.

Частиною другою статті 24 Закону України «Про освіту» встановлено, що управління закладом освіти в межах повноважень, визначених законами та установчими документами цього закладу, здійснюють: засновник (засновники); керівник закладу освіти; колегіальний орган управління закладу освіти; колегіальний орган громадського самоврядування; інші органи, передбачені спеціальними законами та/або установчими документами закладу освіти.

Частинами другою та шостою статті 25 Закону України «Про освіту» визначено, що засновник закладу освіти або уповноважена ним особа, зокрема: затверджує кошторис та приймає фінансовий звіт закладу освіти у випадках та порядку, визначених законодавством; здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю закладу освіти. Засновник закладу освіти зобов`язаний забезпечити утримання та розвиток матеріально- технічної бази заснованого ним закладу освіти на рівні, достатньому для виконання вимог стандартів освіти та ліцензійних умов.

Рішенням сесії Оваднівської сільської ради від 26.10.2022 №20/13 був затверджений статут закладу загальної середньої освіти «Ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області» (далі Статут) (арк. спр. 20-30).

Згідно з пунктами 1.5-1.6 Статуту, засновником (власником) ліцею є Оваднівська сільська рада Волинської області. Ліцей с. Галинівка є правонаступником всього майна, прав та обов`язків закладу загальної середньої освіти "Ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області".

Відповідно до пункту 6.2 Статуту, майно ліцею села Галинівка перебуває у комунальній власності і є власністю Оваднівської сільської ради та закріплено за ліцеєм на праві оперативного управління.

За приписами пункту 1.8 Статуту, головною метою та завданням діяльності закладу освіти є забезпечення права громадян на здобуття початкової, базової та повної загальної середньої освіти, забезпечення розвитку навчального закладу.

Згідно з пунктом 6.1 Статуту, майно ліцею села Галинівка становлять основні фонди, оборотні фонди, а також інші цінності, вартістю яких відображається у самостійному балансі ліцею.

Пунктом 6.4 Статуту визначено, джерелами формування майна ліцею є майно передане Оваднівської сільською радою; кошти отримані за надання платних послуг, що надаються на умовах, визначених чинним законодавством України; кошти місцевого бюджету; безоплатні, благодійні внести, пожертвування тощо фізичних та юридичних осіб, дари, а також майно, передане за заповітом, не заборонені законодавством; майно, придбане в інших юридичних і фізичних осіб у порядку, встановленому чинним законодавством України; інші джерела не заборонені чинним законодавством України.

Частиною першою статті 80 Закону України «Про освіту» встановлено, що матеріально-технічна база закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Так, частиною другою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» (далі - Закон) визначено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Згідно статтею 316 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 328 та 331 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, до яких належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України), обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтями 2 та 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав здійснюється на засадах обов`язковості державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Крім того, статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, підлягають обов`язковій державній реєстрації.

У Державному реєстрі прав, відповідно до статті 5 Закону, реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 182 ЦК України, ухилення від реєстрації права на нерухомість, окрім іншого, можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з пунктами 6, 7 та 44 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 року, за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо такого об`єкта (у разі державної реєстрації права державної власності); документ, що підтверджує факт перебування об`єкта нерухомого майна у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності); документ, що підтверджує факт відсутності перебування об`єкта нерухомого майна у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).

Статтями 13 та 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють від імені Українського народу права власника в межах, визначених Конституцією.

Сільські, селищні, міські ради, згідно статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування», є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, відповідно до пунктів 3 та 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування», є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Права суб`єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють відповідні ради.

Тобто, єдиним органом, уповноваженим управляти комунальним майном, яке знаходиться на території Оваднівської сільської громади є Оваднівська сільська рада Володимирського району Волинської області.

Відтак на думку суду, Оваднівська сільська рада зобов`язана згідно з вимогами чинного законодавства вжити заходів для оформлення та державної реєстрації права власності на будівлі закладу освіти ліцею села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області.

Відповідно до інформації сільської ради від № 88/01-19/2-25 від 10.03.2025 ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області. складається з: приміщення навчального закладу площею 1850,8 кв.м., котельні 156 кв.м., та в сільській раді наявна технічна документація на ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради (арк. спр. 16).

Як видно з листа сільської ради від 28.02.2025 №72/01-19/2-25, правовстановлюючі документи не виготовляються у зв`язку із відсутністю коштів (арк. спр. 13-14).

В той же час, відповідачем не вжито заходів щодо виготовлення правовстановлюючих документів, як наслідок, станом на березень 2025 року згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності чи будь-яке інше речове право на нерухоме майно закладу освіти - ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області, селищною радою не реєструвалося.

Тобто за наявності підстав та відповідних повноважень відповідачем, як органом місцевого самоврядування, що здійснює від імені та в інтересах територіальних громад, відповідні права комунальної власності, з моменту прийняття, згідно рішення сільської ради № 28-6/11 від 17.05.2018, на баланс закладу освіти, не здійснено жодних юридично значимих обов`язкових дій щодо оформлення та державної реєстрації права власності на зазначені вище будівлі навчального закладу.

Отже, наявна протиправна бездіяльність Оваднівської сільської ради, яка полягає у безпідставному зволіканні в оформленні правовстановлюючих документів на майно, що належить територіальній громаді.

В свою чергу безпідставне зволікання з державною реєстрацією права власності громади в особі ради на будівлі закладу освіти - ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області, що знаходиться по вулиці Шкільна, будинок 1 села Галинівка Володимирського району Волинської області, може призвести до нецільового використання останніх або їх вибуття з власності громади, що в свою чергу суперечить інтересам держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, а також враховуючи межі заявлених позивачем позовних вимог, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправно бездіяльності відповідача щодо нездійснення оформлення та державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області, що знаходиться по вулиці Шкільна, будинок 1 села Галинівка Володимирського району Волинської області та зобов`язати сільську раду вжити заходи щодо оформлення та державної реєстрації права власності на будівлю закладу освіти - ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області, що знаходиться по вулиці Шкільна, будинок 1 села Галинівка Володимирського району Волинської області.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, у даній справі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Володимирської окружної прокуратури (44700, Волинська область, місто Володимир, вулиця Драгоманова, будинок 31, ідентифікаційний код юридичної особи ) до Оваднівської сільської ради (44720, Володимирський район, село Овадне, вулиця Перемоги, будинок 20, ідентифікаційний код юридичної особи 04334873) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Оваднівської сільської ради щодо нездійснення оформлення та державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме на ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області, що знаходиться по вулиці Шкільна, будинок 1 села Галинівка Володимирського району Волинської області.

Зобов`язати Оваднівську сільську раду вжити заходи щодо оформлення та державної реєстрації права власності на будівлю закладу освіти - ліцей села Галинівка Оваднівської сільської ради Володимирського району Волинської області, що знаходиться по вулиці Шкільна, будинок 1 села Галинівка Володимирського району Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович