Справа № 640/16168/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (Список №2) період роботи ОСОБА_1 з 14.12.1989р. по 21.01.1991р, з 04.06.1992р. по 03.06.1993р., з 15.07.1993р. по 08.02.1994р., з 02.02.1996р. по 25.04.1996р., з 05.05.1996р. по 21.06.1996р., з 27.06.1996р. по 06.03.2003р., з 14.03.2003р. по 16.06.2015р., з 14.11.2018р. по 20.05.2021р. та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 20.05.2021 року за Списком №2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

присудити за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

15.12.2022 року набрав чинності Закон України №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 (далі - Закон № 2825-IX), за приписами ст. 1, 2 якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

На виконання вимог Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ (далі - Закон) наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі Порядок №399).

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399, дану справу передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 року справа №640/16168/21 передана судді Аракелян М.М.

Згідно даних автоматизованої документообігу «Діловодство спеціалізованого суду», судове рішення по суті в адміністративній справі №640/16168/21 не ухвалено.

Ухвалою суду від 02.04.2025 року адміністративну справу №640/16168/21 прийнято до провадження Одеського окружного адміністративного суду у складі судді Аракелян М.М.; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України; витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача, що стосуються предмету та підстав позову.

В обґрунтування вимог позову зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою від 20.05.2021 р. про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Позивач надав відповідачу трудову книжку та уточнюючу довідку і накази про атестацію робочого місця. Надання будь-яких інших документів не передбачено жодним нормативно-правовим актом, оскільки відповідні записи є в трудовій книжці позивача та підприємство підтвердило зайнятість позивача на роботах за Списком № 2. Згідно вимог Закону позивачу на час подання заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2: виповнилося повних 55 років; загальний стаж роботи згідно записів трудової книжки та інших документів, які підтверджують стаж складає 29 років 1 місяць 4 дні; пільговий стаж за Списком № 2 складає більше 25 років. Позивачу при виході на пенсію у 55 років необхідний пільговий стаж за Списком № 2 у розмірі 12 років 6 місяців. Отже, наявні всі передбачені чинним законодавством підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. 27.05.2021р. листом №2600-0206-8/85759 ГУПФ України в м. Києві повідомило позивача, що для призначення пільгової пенсії по Списку № 2 немає підстав, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж. Позивач вважає зазначене рішення відповідача протиправним, а його права порушеними, що змусило звернутися до суду за захистом.

26.07.2021 року ГУПФ України в м. Києві подало суду відзив на позовну заяву, у якому просило відмовити у задоволенні позову та зазначило, що позивач звернувся до Головного управління (Деснянський район) з заявою встановленого зразка від 20.05.2021 №6688 щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2 відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення та Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Листом Управління від 27.05.2021 № 2600-0206-8/85759 позивача повідомлено про відмову в призначенні пенсії. Відповідно до наданих документів про стаж: трудова книжка, ідентифікаційний код, диплом про освіту, загальний страховий стаж позивача складає 29 років 01 місяць 04 дні, а робота за Списком № 2 відсутня. До пільгового стажу за списком № 2 не зараховано період роботи з 27.06.1996 по 06.03.2003, оскільки в пільговій довідці № 03-21-06 від 17.05.2021 невірно вказані посилання на Постанову Кабінету Міністрів України щодо списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, крім того відсутні відомості про заробітну плату за зазначений період, довідка про простої, а також відомості щодо умов праці та характер змін, що передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Оскільки відсутній пільговий стаж роботи, в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2 згідно заяви від 20.05.2021 № 6688 позивачу відмовлено. Таким чином, призначити пенсію за віком на пільгових умовах позивачу неможливо через не підтвердження необхідного пільгового стажу, а тому Головне управління вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

03.08.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, у якій він зазначив, що за період роботи позивача була проведена атестація робочих місць, що підтверджується наказом про атестацію робочого місця № 25 від 18.02.1999 року, №297 від 27.06.2001 року, № 21 від 31.01.2006 року, № 265 від 22.12.2010 року записами про атестацію у трудовій книжці позивача, запис №27 від 31.01.2006 року, № 30 від 22.12.2010 року, зазначено, що підтверджено право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2. Згідно ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 встановлено, що при визначенні права на пільгове пенсійне забезпечення у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, де працювала особа. Позивач надав відповідачу трудову книжку та уточнюючу довідку і накази про атестацію робочого місця. Надання будь-яких інших документів не передбачено жодним нормативно-правовим актом, оскільки відповідні записи є в трудовій книжці позивача та підприємство підтвердило зайнятість позивача на роботах за Списком №2. Належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 20.05.2021 року за Списком № 2 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає що у відзиві відповідача не має жодних правових підстав які б спростовували позовну заяву, а тому позивач просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

01.05.2025 року на виконання ухвали суду відповідач подав копії матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 .

Нових заяв по суті справи сторони не подали.

Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 20.05.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до органу ПФУ з заявою за призначенням/перерахунком пенсії за віком Список № 2 та доданими документами (а.с.61), на момент звернення йому виповнилося 55 років.

Листом від 27.05.2021 року (а.с.6) ГУПФ України у м.Києві повідомило позивача, що до пільгового стажу за списком № 2 не зараховано період роботи з 27.06.1996 по 06.03.2003, оскільки в пільговій довідці №03-21-06 від 17.05.2021 невірно вказані посилання на Постанову Кабінету Міністрів України щодо списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, крім того відсутні відомості про заробітну плату за зазначений період, довідка про простої, а також відомості щодо умов праці та характер змін, що передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Оскільки відсутній пільговий стаж роботи, в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за Списком № 2 згідно заяви від 20.05.2021 № 6688 ОСОБА_1 відмовлено.

З матеріалів пенсійної справи позивача, наданих Одеському окружному адміністративному суду, встановлено, що розглянувши заяву позивача від 20.05.2021 року та надані документи, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві прийнято рішення №/с 59 від 24.05.2021, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 06 місяців (а.с.91).

В рішенні зазначено, що пенсійний вік визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за Списком № 2 у чоловіків становить 55 років. Вік заявника становить 55 років. Необхідний страховий стаж з 01.04.2021 по 31.03.2022 становить - 28 років 06 місяців. Страховий стаж особи становить - 29 років 01 місяць 04 дні. Необхідний пільговий стаж становить - 12 років 06 місяців. Пільговий стаж особи за списком №2 становить відсутній. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи; до пільгового стажу за списком № 2 не зараховано період роботи з 27.06.1996 по 06.03.2003. Оскільки в пільговій довідці №03-21-06 від 17.05.2021 невірно вказані посилання на Постанову Кабінету Міністрів Україні щодо списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, крім того відсутні відомості про заробітну плату за зазначений період роботи, довідка про простої, а також відомості щодо умов праці та характер змін, що передбачено Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Працює. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Позивач вважає, що незарахування пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, є протиправним, та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV, Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.08.2010 року № 2464-VI.

Відповідно до ст.7 Законом України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України (ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Згідно пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), в редакції пункту 3 Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1/р/2020 (справа № 1-5/2018(746/15)), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Необхідний страховий стаж визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 01.04.2021 по 31.03.2022 становить 28 років 06 місяців.

Необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список № 2) становить 12 років 06 місяців.

Працівники, які мають стаж роботи з шкідливими і важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, чоловікам на 1 рік за кожний 2 роки 6 місяців такої роботи.

За правилами ст.44 Закону №1058-ІV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески (ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхувальниками відповідно до цього Закону є: 1) роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону (ч.1 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Платниками страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування є застраховані особи, зазначені в пунктах 1-6, 10-13 статті 11 та частині першій статті 12 цього Закону (ч.2 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV).

Положеннями ч.2 та ч.3 ст.20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством, у разі:

ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків;

неведення страхувальником бухгалтерського обліку чи відсутності в нього відповідних первинних документів;

якщо сума страхових внесків, нарахована страхувальником, не підтверджується документами.

Обчислення територіальними органами Пенсійного фонду сум страхових внесків за минулі періоди провадиться виходячи з розміру страхового внеску, що діяв на день нарахування виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

За змістом ст.106 вказаного Закону, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача. Водночас, особа, за яку сплачувались страхові внески, не може відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для незарахування періодів роботи до страхового стажу.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 23.07.2019 у справі №617/927/17.

Таким чином, суд робить наступні висновки.

Період роботи позивача з 14.12.1989р. по 21.01.1991р., з 04.06.1992р. по 03.06.1993р., з 15.07.1993р. по 08.02.1994р., з 02.02.1996р. по 25.04.1996р., з 05.05.1996р. по 21.06.1996р., з 27.06.1996р. по 06.03.2003р., з 14.03,2003р. по 16.06.2015р., з 14.11.2018р. по 20.05.2021 року за професією електрогазозварник підтверджується записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 21.01.1991 року, яка, в свою чергу, є основним документом, що підтверджує трудовий стаж особи, Довідкою №03-21-06 від 17.05.2021 року, виданою позивачу АТ «УКРПОШТА». Пільговий стаж за цей період підтверджується Наказами про атестацію робочого місця №25 від 18.02.1999 року, №297 від 27.06.2001 року, №21 від 31.01.2006 року, № 265 від 22.12.2010 року записами про атестацію у трудовій книжці позивача, запис №27 від 31.01.2006 року, №30 від 22.12.2010 року, де зазначено, що підтверджено право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 (а.с.7-16).

Отже, відповідач, на думку суду, протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача період роботи за професією електрогазозварник з 27.06.1996 року по 06.03.2003 року, з посиланнями тільки на Довідку №03-21-06 від 17.05.2021 в якій невірно вказані посилання на Постанову Кабінету Міністрів Україні щодо списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та на відсутні відомості про заробітну плату за зазначений період роботи, довідки про простої, а також відомості щодо умов праці та характер змін, що передбачено Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, надавши формальну оцінку записам у трудовій книжці.

Суд наголошує, що механізм державного соціального страхування передбачає державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх конституційних прав, а тому позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій через те, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків, своєчасно не вжив дієвих заходів, що призвело до порушення гарантованого державою права на отримання позивачем належної пенсії із солідарної системи з урахуванням страхового стажу. Застраховані особи самостійно, без сприяння державних органів, позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність сплати роботодавцями страхових внесків.

Водночас, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини»). «Ефективний засіб правового захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про періоди роботи з 14.12.1989р. по 21.01.1991р., з 04.06.1992р. по 03.06.1993р., з 15.07.1993р. по 08.02.1994р., з 02.02.1996р. по 25.04.1996р., з 05.05.1996р. по 21.06.1996р., з 27.06.1996р. по 06.03.2003р., з 14.03,2003р. по 16.06.2015р., з 14.11.2018р. по 20.05.2021 року за професією електрогазозварник - записи є належним та допустимим доказом підтвердження страхового стажу позивача.

Водночас, Довідкою № 03-21-06 від 17.05.2021 року, виданою АТ «УКРПОШТА», підтверджено, що позивач працював з 27.06.1996 по 06.03.2003 року на посаді електрозварника ручного зварювання АТ «УКРПОШТА».

Суд вважає, що відповідач приймаючи рішення від 24.05.2021 року, діяв необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв протиправне рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З цих мотивів суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФ України в м. Києві про відмову у призначенні пенсії №/с 59 від 24.05.2021 року є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 24.05.2021 року та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за віком.

При цьому суд убачає підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем законність рішення від 24.05.2021 року не доведена, а його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 908грн., ці витрати суд покладає на відповідача згідно ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 241-246, 250, 255, 260-262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №/с 59 від 24.05.2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (Список №2) період роботи ОСОБА_1 з 14.12.1989р. по 21.01.1991р, з 04.06.1992р. по 03.06.1993р., з 15.07.1993р. по 08.02.1994р., з 02.02.1996р. по 25.04.1996р., з 05.05.1996р. по 21.06.1996р., з 27.06.1996р. по 06.03.2003р., з 14.03.2003р. по 16.06.2015р., з 14.11.2018р. по 20.05.2021р. та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 20.05.2021 року за Списком №2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім)грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293, 295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (; адреса: вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053).

Суддя М.М. Аракелян