Справа № 607/10051/25
Суддя: Воробель Н. П.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2025 Справа №607/10051/25 Провадження №2-а/607/470/2025
м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Воробель Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Ходань С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Сабатюк Наталія Петрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

за участі:

представника позивача адвоката Сабатюк Н.П.,

встановив:

17.05.2025 через підсистему «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сабатюк Н.П., звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову №61/292 від 13.05.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , майора ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 000,00 грн. на ОСОБА_1 ; закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення №60/1192 від 07.05.2025; стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 484,48 грн.

19.05.2025 вказана позовна заява зареєстрована через канцелярію суду.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що: позивач ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджується згідно витягу із даних Резерв+ (який сформовано 14.05.2025). Серед іншого, як вбачається із витягу даних Резерв+, позивач ОСОБА_1 уточнив свої дані, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, РНОКПП, категорію обліку, адресу проживання, номер телефону, номер в системі Оберіг. Вказані дані дійсні до 07.08.2025. Зауважує, що у позивача наявна оформлена діюча відстрочка на підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зазначає, що беручи до уваги вищезгаданий витяг даних із Резерв+, не вбачається будь-яких порушень правил військового обліку (відсутня відповідна відмітка про начебто порушення правил військового обліку).

07.05.2025 стосовно позивача ОСОБА_1 оператором групи обліку офіцерів запасу, старшим солдатом ОСОБА_3 складено протокол №60/1192 від 07.05.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач не погоджувався із правопорушенням, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки будь-яких повісток про потребу явки у ІНФОРМАЦІЯ_4 на 24.04.2025 о 09:00 не отримував, жодних сповіщень про наявність оформленого на його ім`я поштового відправлення від працівників Укрпошти також не отримував, будь-яких повідомлень чи дзвінків на особистий мобільний номер позивача від працівників Укрпошти не надходило, відтак умислу умисно не виконувати вимоги повістки в нього не було. Однак, у подальшому, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 надані пояснення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було враховано та, як наслідок, складено постанову №61/292 від 13.05.2025 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно цієї постанови, винесеної т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 25 000,00 грн.

Вважає, що винесена відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню, так як прийнята не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з огляду на таке.

ІНФОРМАЦІЯ_4 направив за адресою: АДРЕСА_3 повістку із викликом позивача ОСОБА_1 на 24.04.2025 о 09:00 для уточнення даних. Однак, звертає увагу, що позивач будь-якого розпорядження, повістки, повідомлення тощо не одержував, як наслідок, він не був обізнаний про обов`язок прибути до ІНФОРМАЦІЯ_6 на визначену дату. У той же час, аналізуючи протокол №60/1192 про адміністративне правопорушення від 07.05.2025, представник позивача вбачає недодержання оператором групи обліку офіцерів запасу, старшим солдатом ОСОБА_3 вимог законодавства, а саме: посилання на те, що повістка №3175877 надсилалась, однак позивачу не надано ані копію конверта, ані копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ані копію опису вкладення; також у протоколі визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16 год 00 хв 13 травня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , водночас зазначено ще одну дату розгляду справи на 07 травня 2025 року. У своїх поясненнях до протоколу №60/1192 позивач ОСОБА_1 підкреслив, що про повістку ІНФОРМАЦІЯ_6 дізнався лише 13.05.2025, однак сам протокол був складений 07.05.2025. З даного вбачається, що протокол міг бути складений саме 13.05.2025, а не 07.05.2025. Також не додержано вимог щодо «своєчасного» вручення під розписку одного із примірників протоколу особі, що притягається до адміністративної відповідальності. Як вбачається із матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення за №60/1192 начебто складений 07.05.2025, а постанову про адміністративне правопорушення №61/292 винесено 13.05.2025. Однак копію протоколу позивач отримав лише 13.05.2025 о 16:20 під розписку, що підтверджується згідно того ж наданого пояснення. Тобто постанову було винесено без додержання вимоги щодо попереднього повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього як мінімум за 3 дні до дати її розгляду, оскільки протокол не був позивачу вручений у день його складання. Дані обставини свідчать про те, що позивач був обмежений у своєму праві щодо підготовки обґрунтованих доводів та заперечень щодо його правової позиції, наданні відповідних документів, скористатись професійною правничою допомогою адвоката тощо.

Як вбачається із змісту спірної Постанови та протоколу, повістка №3175877 зареєстрована 12.01.2025. Згадане підтверджується також датою накладення кваліфікованого цифрового підпису у вказаній повістці. Проте позивач викликався в ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі згаданої повістки для уточнення даних на 24.04.2025 о 09:00. З таких обставин, не вдається встановити додержання відповідачем вимог порядку №560 щодо обов`язку додержання процедури надсилання повісток. Окрім того, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що відповідачем належним чином з`ясовувалася причина неявки позивача за повісткою та чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що є порушенням вимог ст. 280 КУпАП. Представник позивача також звертає увагу суду на посилання відповідача в оскаржуваній постанові на начебто порушення позивачем вимог абзацу 7 п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не вбачається за можливе ідентифікувати порушення якого саме абзацу 7 пункту 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» порушено. Крім того, згідно оскаржуваної постанови за №61/292 вбачається, що позивача викликано до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення даних. Між тим, у постанові відповідачем не було конкретизовано, які саме дані відсутні у відповідача, у зв`язку з чим у відповідача була наявна необхідність викликати позивача для уточнення таких даних.

З урахуванням вищенаведеного, представник позивача вважає, що вина позивача ОСОБА_1 , яка начебто полягала у порушенні вимог абзацу 7 п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не доведена належними та достатніми доказами, а відтак у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

23.05.2025 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач, будучи належним чином сповіщений про зміст позовної заяви та відкриття провадження у справі, не скористався правом на подачу відзиву.

02.06.2025 розгляд справи відповідно до ст. 205 КАС України було відкладено, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання відповідача без повідомлення причин неявки, який був належним чином повідомленим про дату, час і місце цього засідання.

У судовому засіданні представник позивача Сабатюк Н.П. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду даної справи та розгляду справи без його участі не подавав. У встановлений судом строк відзиву не подав та із клопотанням про продовження строку на його подання не звертався.

За наявності вказаних обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у ній доказів відповідно до останнього абзацу ч. 3 ст. 205 КАС України.

Суд, заслухавши доводи представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні докази у справі, приходить до такого висновку:

порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Згідно з ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210-1 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, яке саме законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію порушено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває і дотепер.

Отже, на дату події, яка інкримінується позивачу, діяв особливий період.

З 19.05.2024 в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» діють положення ч. 10 ст. 1, якими визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (п. 1); прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів (п. 2); виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (п. 5).

Відповідно до п. 1 ч. 1, абз. 6, 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Загальні правила військового обліку визначені статтею 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якою військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Підпунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядок).

Згідно з п. 21 Порядку, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Пунктами 30-2, 30-3 Порядку встановлено, що повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть: централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.

У разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.

Відповідно до п. 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З аналізу наведених норм вбачається, що повернення поштового відправлення із відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання є належним доказом вручення повістки.

Водночас Постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 08.10.2024 «Про внесення змін до Правил надання послуг поштового зв`язку» внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Згідно з п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 15.03.2009, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Судом встановлено, що стосовно ОСОБА_1 оператором групи обліку офіцерів запасу, старшим солдатом ОСОБА_3 складено протокол №60/1192 про адміністративне правопорушення від 07.05.2025 (далі Протокол), у якому зазначено, що 07 травня 2025 року громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , приблизно о 09:20 був доставлений працівниками НП у Тернопільській області до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 , як такий, що перебуває в базі розшуку Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння правопорушення за ст. 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що 12 квітня 2025 року громадянину ОСОБА_1 , відповідно до пункту 30-2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», направлена повістка засобами поштового зв`язку для прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09:00 24.04.2025 для уточнення даних. Відповідно до даних з Укрпошти відправлення для громадянина ОСОБА_1 повернулось в ІНФОРМАЦІЯ_4 з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. ОСОБА_1 на визначену та повідомлену належним чином дату, час та місце прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 не з`явився. Будь-яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття у визначений строк (3 дні від дати прибуття, визначеній у повістці), не надав. Абзацом 7 пункту 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зобов`язані з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зокрема передбачено, що громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до пункту 3 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних ти резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022), призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення. Однак, всупереч вказаним вимогам, ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 у строк, зазначений у повістці.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1 24.04.2025 здійснив правопорушення, яке вчинене в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VII, що набрав чинності з дня його опублікування в газеті «Голос України» від 18.04.2014 №49), та порушив вимоги абз. 7 п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У Протоколі містяться пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: «Я, ОСОБА_1 , 1977 р.н., дізнався про повістку в ІНФОРМАЦІЯ_8 тільки 13.05.2025 о 16 годині 20 хвилин. Я законослухняний громадянин. Якби я знав, що мені була виписана повістка, то зразу би з`явився по ній. Я маю всі підстави для відстрочки, тому ухилятися від військової служби не мав намірів. Повістку не отримував та про неї не знав до цього часу».

Твердження представника позивача про те, що у протоколі визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16 год 00 хв 13 травня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , водночас зазначено ще одну дату розгляду справи на 07 травня 2025 року, суд вважає помилковими, оскільки, як вбачається із Протоколу, 07 травня 2025 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 поставив свій підпис про те, що йому роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16 год 00 хв 13 травня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , кабінет №204.

Доводи представника позивача про те, що протокол міг бути складений саме 13.05.2025, а не 07.05.2025, є лише здогадками, які нічим не підтверджуються, оскільки, як видно із Протоколу, такий датується 07.05.2025 та, як вже було зазначено вище, 07.05.2025 ОСОБА_1 роз`яснені його права та повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Будь-яких зауважень щодо змісту Протоколу, зокрема до дати його складання 07.05.2025, позивач письмово не висловлював, а тому слід вважати, що вказаний Протокол складений 07.05.2025.

Твердження представника позивача про те, що копію протоколу позивач отримав лише 13.05.2025 о 16:20 під розписку, що підтверджується його поясненнями, суд оцінює критично, оскільки у графі «Другий примірник протоколу отримав» цього Протоколу стоїть підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 без зазначення дати його отримання, а тому перевірити вказані доводи сторони позивача є неможливим. При цьому, позивач у своїх поясненнях зазначив, що 13.05.2025 о 16:20 він дізнався про повістку, а не про протокол, як про це зазначила представник позивача у позовній заяві.

З огляду на вищевикладене, висновки представника позивача про те, що постанову було винесено без додержання вимоги щодо попереднього повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього як мінімум за 3 дні до дати її розгляду, оскільки протокол не був позивачу вручений у день його складання, суд відхиляє, оскільки, як встановлено вище, Протокол був складений 07.05.2025 та цього ж дня позивачу під його особистий підпис роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП, серед яких також право подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Твердження представника позивача про те, що повістка №3175877 зареєстрована 12 січня 2025 року, як це вбачається із змісту спірної постанови та протоколу, що також підтверджується датою накладення кваліфікованого цифрового підпису у вказаній повістці, є помилковими, оскільки зі змісту копії повістки №3175877, яка долучена представником позивача до позовної заяви, видно, що керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки накладено кваліфікований цифровий підпис 12.04.2025. Крім того, Протокол та оскаржувана постанова не містять відомостей про реєстрацію згаданої повістки 12.01.2025. Навпаки, у вказаному Протоколі та спірній постанові зазначено, що ОСОБА_1 направлена повістка засобами поштового зв`язку 12.04.2025, що не суперечить вимогам ч. 4 п. 34 Порядку №560, відповідно до якої повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником.

Постановою №61/292 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 13.05.2025, яка винесена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 25 000,00 грн. Обставини, викладені в Протоколі, аналогічні обставинам, установленим в оскаржуваній постанові.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу, серед іншого, на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (абзац перший пункт 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010).

Суд звертає увагу, що накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, т.в.о. керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотримався, оскільки наклав штраф у грошовій сумі без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд погоджується з твердженнями представника позивача про те, що зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що відповідачем належним чином з`ясовувалося чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що є порушенням вимог ст. 280 КУпАП, оскільки т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 формально врахував положення ст. 33 КУпАП та без належного обґрунтування застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у розмірі, наближеному до максимального, який передбачений санкцією статті, без дотримання принципу індивідуалізації юридичної відповідальності.

Суд наголошує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а.

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивачу ставиться у вину порушення вимог абзацу 7 п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте диспозиція частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містить абзацу 7 пункту 3, на що також у позовній заяві вказувала представник позивача. Відповідач в оскаржуваній постанові помилково здійснив посилання на абз. 7 п. 3 ч. 1, всупереч правильному абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який вказує про те, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Саме такий виклад диспозиції абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» міститься у Протоколі та спірній постанові.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У цій справі до предмету доказування входить, зокрема, встановлення порядку оповіщення позивача про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Однак суд позбавлений можливості встановити, що у діях ОСОБА_1 , які кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є склад правопорушення, адже відповідачем не надано суду жодного доказу (повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 09:00 24.04.2025 для уточнення даних, рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», опису вкладення до цього листа), який підтверджував би зазначені в оскаржуваній постанові обставини вчиненого позивачем порушення, а також не подано будь-яких заперечень, які могли б спростовувати наведені у позовній заяві твердження представника позивача щодо неналежного оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Натомість позивач обставину його належного оповіщення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 заперечує.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що з урахуванням положень вказаної вище норми, рішення суб`єкта владних повноважень не потребує окремого визнання його протиправним, оскільки така протиправність підтверджується шляхом скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи встановлені судом обставини, з огляду на наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що постанову №61/292 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 13.05.2025 слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 484,48 грн підлягає стягненню на його користь з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Сабатюк Наталія Петрівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП задовольнити.

Постанову №61/292 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 13.05.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень, скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддяН. П. Воробель