Справа № 300/8354/24
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" червня 2025 р. справа № 300/8354/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Міськів Оксана Тарасівна в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить суд:
- визнати протиправною відмову у призначенні одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності та відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності;
- зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.
Позовні вимоги мотивовані протиправною відмовою у призначенні одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності та відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.11.2024 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
25.11.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
ОСОБА_1 , з 28.04.2014 по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 23.03.2023 року - в Національній поліції України на посаді інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції.
06.02.2023 року медична (військово-лікарська) комісія ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області» здійснила медичний огляд Позивача та визнала його непридатним до служби в поліції за станом здоров`я, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 15 від 06.02.2023 року.
13 березня 2023 року позивач звернувся до Івано-Франківського обласного бюро медико-соціальної експертизи для визначення відсотку втрати професійної працездатності. Після огляду 17.05.2023 року медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 визначено II групу інвалідності (датою призначення інвалідності є дата звернення) та пов`язано інвалідність з проходженням служби в поліції.
Згідно наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №311 о/с від 23.03.2023 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
19.06.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.
В подальшому, після надіслання додаткових документів, позивачу повернуто без розгляду матеріали у зв`язку з відсутністю встановлення групи інвалідності протягом півроку після звільнення з посади, відповідно до пп.4 п.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію».
Позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з вимогами:
- визнати протиправною відмову у розгляді заяви про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності та відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності;
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 у справі № 300/7757/23, яке залишено без змін Восьмим апеляційним адміністративним судом 21.06.2024 року вказані позовні вимоги задоволено частково - визнано протиправною відмову у розгляді заяви про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності та відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності; зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності ОСОБА_1 від 19.06.2023 року.

На виконання вказаного вище рішення Івано-Франківського окружного

адміністративного суду у Департаменті патрульної поліції повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги та відмовлено у виплаті допомоги у зв`язку з відсутністю встановлення групи інвалідності протягом шести місяців після звільнення з посади.

Позивач вважає такі дії Відповідача протиправними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон № 580-VIII).

Пунктом 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Пунктом 4 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII встановлено, що розміри одноразової грошової допомоги поліцейським визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: у разі визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності, зокрема, II групи розмір одноразової грошової допомоги становить 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно частини другої статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України, поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів) визначає Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 № 4 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293 (далі - Порядок № 4).

Пунктом 4 розділу I Порядку № 4 визначено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, у випадку, пов`язаному з проходженням служби в поліції, органах внутрішніх справ (пункт 4 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції крім випадків, зазначених у підпунктах 1, 2 цього пункту.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акту огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України в рішенні від 22.10.2020 № 12-р/2020 положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580 не є такими, що порушують частину першу статті 46 Конституції України та є конституційними. В зазначеному рішенні Конституційний суд зазначив, що одноразова грошова допомога, передбачена статтею 97 Закону № 580, є юридичним засобом соціального захисту працівників поліції, що надається державою у зв`язку із втратою ними працездатності, проте приписи частини першої статті 46 Конституції України не гарантують виплати одноразової грошової допомоги, тому Верховна Рада України може визначати порядок та умови її призначення, передбачивши порядок реалізації такого права в законі. Положеннями пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580 встановлено порядок реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги. Закріплення у пункті 4 частини першої статті 97 Закону № 580 такого порядку реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги потребує встановлення причиново-наслідкового зв`язку між наявністю у поліцейського інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, та неможливістю внаслідок цього продовжувати службу в поліції, що підтверджується відповідним рішенням медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції, на підставі якого поліцейський звільняється зі служби в поліції. Визначений оспорюваними положеннями Закону№ 580 шестимісячний строк, протягом якого особі, звільненій зі служби в поліції, може бути встановлена інвалідність унаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в поліції або органах внутрішніх справ, зумовлений потребою встановлення в розумні строки безпосереднього зв`язку між виявленням в особи захворювання (поранення, контузії, травми або каліцтва), несумісного з подальшим проходженням служби, та встановленням їй інвалідності згідно з документами, що стали підставою для її звільнення (рішення медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції). На думку Конституційного Суду України, встановлений у пункті 4 частини першої статті 97 Закону № 580 порядок отримання одноразової грошової допомоги не допускає невиправданих винятків із конституційного принципу рівності, не містить ознак дискримінації при реалізації поліцейськими права на соціальний захист, є домірним, має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету. Конституційний Суд України також вважає, що встановлений державою зазначений порядок забезпечує реалізацію права особи на отримання такої допомоги, і наголошує, що додержання визначених Законом № 580 вимог є обов`язком суб`єктів, які претендують на її отримання. Отже, положення пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580 не суперечать приписам статті 21, частин першої, другої статті 24 Конституції України.

Визначення Порядком № 4 днем виникнення права на отримання допомоги дати, з якої встановлена інвалідність, не змінює визначених Законом, як актом вищої юридичної сили, обов`язкових умов призначення одноразової грошової допомоги і не може бути безумовною підставою для її виплати без дотримання таких умов.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 15.07.2020 у справі № 822/1493/18, постанові Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 822/1494/18.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, позивач звільнений зі служби в поліції з 23.03.2023 за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»(за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції), інвалідність була встановлена позивачу 17.05.2023 з 13.03.2023, тобто з дня звернення позивача.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено встановлення позивачу інвалідності через хворобу, пов`язану з проходженням ним служби в Національній поліції до строку, що встановлений п. 4 частини 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що відсутні підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що інвалідність останнього настала до звільнення зі служби в поліції, оскільки з аналізу норм Закону України «Про Національну поліцію» видно, що ці норми містять граничний строк після звільнення зі служби поліцейського, у межах якого у разі настання інвалідності, пов`язаної із проходженням служби, останній матиме право на отримання одноразової грошової допомоги.

Також суд наголошує на тому, що у вказаній нормі не зазначено, що право на отримання грошової допомоги виникає лише у разі отримання інвалідності після звільнення особи, що проходила службу в органах Національної поліції.

Крім того, суд зазначає, що статтею 101 Закону № 580-VIII встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, суд зазначає таке.

Суд звертає увагу, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Згідно пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 4 Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, закладу освіти за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до органів державної влади (далі - останнім місцем проходження служби).

Відповідно до пунктів 1, 3 розділу IV Порядку № 4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу III, бухгалтерські служби готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2). У разі затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги керівником органу поліції або закладу освіти, в якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня його затвердження видається наказ про виплату одноразової грошової допомоги. У разі відмови у призначенні одноразової грошової допомоги чи повернення документів на доопрацювання (документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) заявника письмово інформують про прийняте рішення з обґрунтуванням підстав відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Таким чином, вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги відноситься до дискреційних повноважень органу в якому проходив службу поліцейський.

Враховуючи наведене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції відповідача.

За таких обставин, суд не вважає за можливе застосувати спосіб захисту порушеного права позивача у вигляді прямого зобов`язання вчинити відповідні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності з врахуванням висновків рішення суду.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову у призначенні одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності ОСОБА_1 та відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції повторно розглянути заяву про виплату одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності ОСОБА_1 від 19.06.2023 року, з врахуванням висновків викладених в рішенні суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.