Справа № 990/167/25
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 червня 2025 року

м. Київ

справа №990/167/25

адміністративне провадження №П/990/167/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді: Блажівської Н.Є.,

суддів: Бившевої Л.І., Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Олендера І.Я.,

секретар судового засідання - Вітковської К.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Леошка Д.Д,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву про самовідвід судді Блажівської Наталії Євгенівни від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними та нечинними рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії судів України (далі також - Відповідач, ВККС), в якому просив:

- визнати рішення ВККС № 48/зп-25 від 12 березня 2025 року протиправним та нечинним у частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- визнати рішення ВККС № 49/зп-25 від 12 березня 2025 року протиправним та нечинним у частині, що стосується ОСОБА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2025 року визначено склад колегії суддів: Шишов О.О.- головуючий суддя, судді: Білоус О.В., Блажівська Н.Є., Желтобрюх І.Л., Яковенко М.М.

У зв`язку із задоволенням заяви про самовідвід судді Шишова О.О. ухвалою Верховного Суду від 14 травня 2025 року протоколом повторного автоматизованого розподілу від 15 травня 2025 року визначено наступний склад колегії суддів для розгляду позовної заяви: суддя-доповідач - Блажівська Н.Є., судді: Бившева Л.І., Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Олендер І.Я.

Ухвалою від 15 травня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів: судді-доповідача - Блажівської Н.Є., суддів - Бившевої Л.І., Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л., Олендера І.Я. відкрив провадження у справі та вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження.

Суддею Блажівською Наталією Євгенівною подано заяву про самовідвід.

Заява судді про самовідвід обґрунтована наявністю підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме тим, що у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в неупередженості судді.

Так, зокрема, заява про самовідвід мотивована тим, що 14 вересня 2023 року ВККС ухвалила рішення № 94/зп-23, яким оголосила конкурс на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, а саме: в апеляційних судах із розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення; в апеляційних судах із розгляду господарських справ; в апеляційних судах із розгляду адміністративних справ, а ОСОБА_2 - рідний брат чоловіка судді Блажівської Н.Є. бере участь у цьому конкурсі як кандидат на посаду судді апеляційного суду із розгляду господарських справ.

Конкурс на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошений рішенням ВККС від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, є єдиною процедурою, що охоплює всі спеціалізації та проводиться за спільними умовами. В межах реалізації повноважень щодо конкурсу ВККС керується єдиними нормативно-правовими актами та рішеннями, які визначають порядок організації конкурсу, етапи кваліфікаційного оцінювання та кваліфікаційного іспиту, вимоги до кандидатів, зміст і форму іспитів, а також методику оцінювання. А отже, затверджені документи поширюються на всіх кандидатів, незалежно від спеціалізації.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про самовідвід судді Блажівської Н.Є.

Представник Відповідача у судовому засіданні зазначив про наявність підстав для задоволення самовідводу, з підстав наведених у заяві про самовідвід.

Дослідивши матеріали позову, проаналізувавши мотиви та обґрунтування заявленого самовідводу, Суд виходить із такого.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

За правилами частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина 3 цієї ж статті).

Недопустима також повторна участі судді в розгляді адміністративної справи з підстав, визначених статтею 37 КАС України.

Частиною першою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) визначено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Як установлено у пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалені резолюцією №2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

За змістом пункту 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15 жовтня 2010 року, відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria,) від 24.02.1993, пункти 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, пункт 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 104-106 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" від 9 квітня 2013 року зазначено таке.

Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ)

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III)

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Разом з тим, щодо об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).

Суддя Блажівська Н. Є. не заявляє про обставини, які б свідчили про об`єктивну неможливість розгляду нею цієї справи безсторонньо й неупереджено, чи про особисту зацікавленість в результаті її розгляду. Наведені суддею фактичні обставини не можуть об`єктивно свідчити на користь висновку про наявність достатніх підстав для виникнення у будь-якого стороннього спостерігача об`єктивно обґрунтованого сумніву у безсторонності суду.

Відтак, надавши оцінку інформації, наведеній суддею Блажівською Н. Є. у заяві про самовідвід, колегія суддів дійшла висновку, що з предмета та меж заявлених позовних вимог та зазначених у позовній заяві доводів не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на можливі упередженість Блажівської Н. Є. як судді, її необ`єктивність при розгляді цієї справи чи заінтересованість у результаті розгляду справи.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення заявленого самовідводу судді Блажівської Н. Є. немає.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про самовідвід судді Блажівської Н.Є., від участі у розгляді справи №990/167/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Н.Є. Блажівська

Судді: Л.І. Бившева

О.В. Білоус

І.Л. Желтобрюх

І .Я. Олендер

Повний текст ухвали виготовлений 26 червня 2025 року.