Справа № 641/2073/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 р. Справа № 641/2073/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слобідського районного суду міста Харкова від 09.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Музиченко В.О., повний текст складено 09.06.25 по справі № 641/2073/25

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти тактико-оперативного реагування батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Будніченка Дениса Ігоровича , Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Інспектора роти тактико-оперативного реагування батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанту Будніченка Дениса Ігоровича, в якому просить суд визнати дії відповідача щодо відмови у перенесенні розгляду справи про адміністративне правопорушення незаконними, визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕНА № 4281106 від 16.03.2025 року.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 07.04.2025 року до участі у справі залучено у якості співвідповідача Департамент патрульної поліції.

Рішенням Слобідського районного суду міста Харкова від 09.06.2025 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подав апеляційну скарг , вважає рішення таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким мають бути задоволені всі його позовні вимоги, з огляду на порушення його фундаментального права на отримання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, гарантованого ст. 268 КУпАП, іншими нормами національного законодавства і міжнародного права, чисельними висновками Верховного Суду та практикою ЄСПЛ, що не враховано судом першої інстанції. Зазначає, що перед початком розгляду справи заявляв клопотання про перенесення розгляду справи на інший час саме у зв`язку з необхідністю скористатися під час розгляду справи правовою допомогою фахівця в галузі права. Позивач не має власного постійного адвоката і саме одразу після того, як до нього підійшли інспектори патрульної поліції, виклик фахівця в галузі права на місце події був фізично неможливий, саме тому позивач і заявляв відповідне клопотання, проте інспектором поліції це клопотання було відхилено - на думку Позивача: незаконно, бо йому мало бути надано можливість знайти фахівця в галузі права, укласти з ним відповідний договір та вчинити інші, пов`язані з наданням вторинної правової допомоги дії, для чого Позивачем і заявлялося відповідне клопотання. Просить суд рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 09.06.2025по справі № 641/2073/25 визнати незаконним та скасувати його, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Департамент патрульної поліції подав до суду відзив на апеляційну скаргу , в якому зазначає , що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. В той вже час, у випадку оскаржуваної постанови, такий недолік не міг вплинути на кінцеве рішення, оскільки факт вчинення Позивачем/Апелянтом доводиться належними та допустимими доказами. Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). За таких обставин вважає, що можливо допущений інспектором поліції недолік під час складання оскаржуваної постанови, не мав наслідком вплив на прийняте рішення по суті, оскільки в матеріалах справи наявні докази якими підтверджується наявність в діях Позивача/Апелянта складу адміністративного правопорушення. Просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони належним чином повідомленні про час та дату судового засідання

Судом оприлюднено на веб-порталі судової влади України відповідну ухвалу про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Крім того, вказана категорія справ відповідно до вимог ст. 286 КАС України розглядається в скорочені строки.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи , що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4281106, 16.03.2025 року о 10:22 в м. Бориспіль, вул. Київський шлях 90, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Hyundai i30 д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимогу знаку 5.16 «Рух тільки ліворуч», тим самим здійсним рух прямо, чим порушив п. 8.4ґ ПДР України за що передбачена відповідальністю відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП.

Постановою інспектора роти тактико-оперативного реагування батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Будніченка Д.І. серії ЕНА № 4281106 від 16.03.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,0 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того , що встановивши факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП поліцейським, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем Правил дорожнього руху, маючи відповідні повноваження, зроблено висновок про необхідність притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що складаючи спірну постанову, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За приписами пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Нормами статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктами 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно п. 33.5 «Інформаційно-вказівні знаки» Правил дорожнього руху дорожній знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Якщо знак дозволяє поворот ліворуч з крайньої лівої смуги, то він дозволяє й розворот з цієї смуги. Дія знака, що встановлений перед перехрестям, поширюється на все перехрестя, якщо наступні знаки 5.16 «Напрямки руху по смугах» або 5.18 «Напрямок руху по смузі», установлені на ньому, не дають інших вказівок.

П. 8.4ґ ПДР України визначає інформаційно-вказівні дорожні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до частини 1 статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Апелянт наполягає, що під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, він заявив поліцейському клопотання про надання можливості залучення до розгляду справи захисника - адвоката, у зв`язку з чим, просив перенести розгляд справи.

Колегія суддів зазначає, що положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, дійсно передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Отже, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП, можуть розглядатися як за місцем їх вчинення, так і за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Згідно зі ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених вище положеннях норм процесуального права закріплено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Колегія суддів , дослідивши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, встановила , що позивачем до початку розгляду справи дійсно заявлено клопотання про відкладення розгляду для можливості отримання правової допомоги.

В подальшому при розгляді справи на ім`я інспектора позивачем вдруге подано (заявлено) клопотання про відкладення розгляду для можливості отримання правової допомоги.

Поліцейським відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи. Єдиною підставою для відмови слугувала позиція відповідача про наявність порушення.

На переконання колегії суддів, вищевказане свідчить, що інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

У постанові від 17 липня 2019 року у справі № 655/470/16-а Верховний Суд підкреслив, що стаття 278 КУпАП України вказує на те, що працівник патрульної поліції зобов`язаний дотримуватись вимог статті 283 КУпАП України, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Таким чином, положення КУпАП України закріплюють процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на правову допомогу. Недотримання інспектором поліції у процесі винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, визначеної КУпАП України процедури призводить до порушення права особи приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та інших прав, визначених статтею 268 КпАП України, що є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20 березня 2018 року № 690/233/17 та від 31 січня 2019 року № 760/10803/15-а.

Колегія суддів констатує, що встановлена протиправність здійсненого інспектором розгляду справи внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою та самостійною підставою для скасування прийнятої за результатами її проведення постанови, що унеможливлює перехід до суті покладених в її основу адміністративних правопорушень.

Таким чином, оскільки відповідачем не вжито дій щодо надання реальної можливості позивачу реалізувати право на отримання правової допомоги, колегія суддів вважає, що такі обставини вказують на порушення інспектором патрульної поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії серії ЕНА № 4281106 від 16.03.2025 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2020 року в справі № 524/9827/16-а та від 26 травня 2020 року в справі № 640/16220/16-а.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи встановлені апеляційним судом фактичні обставин по справі, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю.

Ухвалюючи судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що допущення інспектором процедури розгляду справи, на яке послався апелянт знайшло підтвердження під час апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає, що рішення Слобідського районного суду міста Харкова від 09.06.2025 підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

З огляду на звільнення позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Слобідського районного суду міста Харкова від 09.06.2025 по справі № 641/2073/25 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 4281106 від 16.03.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 340,00 грн у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий