Справа № 521/6360/25
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 червня 2025 року

Справа № 521/6360/25

Провадження № 2-а/521/105/25

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Гуревського В.К.

за секретаря Турава Н.М.,

Позивач ОСОБА_1

Представник позивач ОСОБА_2

Відповідач

ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду міста Одеси 21 квітня 2025 року із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить позов задовольнити, постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №5613 про адміністративна правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 28 березня 2025 року про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 17000,00 гривень скасувати, посилаючись на таке.

28 березня 2025 року т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 виніс постанову № 5613, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено грошове стягнення у вигляді штрафу 17000,00 гривень.

Матеріали справи не містять жодних доказів щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Протокол, згідно матеріалів справи, склала начальник відділення військового обліку та бронювання, а не керівник ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є порушенням ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Окрім цього, в протоколі відсутні свідки та інші засоби фіксації правопорушення.

Відповідач, як держатель ЄДР призовників, військовозобов`язаних та резервістів мав можливість отримати персональні дані позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системам, реєстрами, тощо.

ОСОБА_1 є батьком одинаком, отримує державну соціальну допомогу за доглядом свого сина з інвалідністю 2017 року народження та має право на відстрочку, проте у зв`язку із вищевказаною постановою, не має можливості отримати відстрочку.

Датою виявлення та вчинення правопорушення є 16 липня 2024 року, коли позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для звірки облікових даних.

Враховуючи сплив тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, вказана постанова від 28 березня 2025 року була складена поза межами строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, а саме після спливу трьох місяців з дати його вчинення.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 не погодившись із позовними вимогами позивача, 05 травня 2025 року надав до суду відзив, в якому зазначив таке.

З матеріалів Справи №2175 від 28 березня 2025 року та наданих доказів (належних, допустимих, достовірних та достатніх) у ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутня інформація стосовно прибуття до ТЦК та СП, та його бажання проходити військову службу під час мобілізації та/або оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

З матеріалів справи та відомостей, які надав позивач вбачається що позивач з 25 березня 2025 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , як особа яка прибула з іншої місцевості, тоді як згідно із паспортним документом позивач зареєстрував своє місце проживання 25 вересня 2020 року.

Також, перевіркою облікових даних встановлено, що позивач з 18 травня 2012 року перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зміна місця реєстрації позивача була здійснена у 2020 році. Взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_4 було 25 березня 2025 року. В свою чергу, позивачем не була здійснена актуалізація своїх облікових даних як того вимагає закон.

Позивач до 17 липня 2024 року (дата коли закінчувався 60-денний строк для уточнення даних в у тому числі і в ТЦК та СП для всіх військовозобов`язаних в Україні, під час якого військовозобов`язаних не притягали до відповідальності за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію) мав можливість самостійно звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_3 та уточнити персональні дані, але з невідомих причин він цього не зробив.

Доказів належних, допустимих, достовірних та достатніх, з яких можна було б дійти висновку, що позивач своєчасно уточнив персональні данні, та виконав покладені на нього чинним законодавством України у сфері дотримання правил військового обліку матеріали справи не містять.

Протокол №5284 від 25 березня 2025 року про адміністративне правопорушення складений у присутності позивача, де йому також були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та повідомлено про час та місце його розгляду, у якому він підтвердив своїм підписом. Також позивачу було вручено копію протоколу, що також підтверджується його особистим підписом. Будь-яких заяв чи клопотань позивач не висловлював, на що вказує відсутність таких у відповідних графах протоколу. Доказів протилежного позивач не надав.

Поставлене у провину позивача правопорушення є триваючим та в даному випадку триває з дня закінчення 60 днів з дня набрання чинності Законом України № 3633-ІХ від 11 квітня 2024 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» і до його виявлення чи припинення, в даному випадку шляхом уточнення даних.

Представник позивача ОСОБА_1 Лук`янова Альона Олександрівна 21 травня 2025 року подала до суду відповідь на відзив, в якому просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке.

Позивач зазначає, що приміткою у ст. 210 КУпАП визначено, що положення ст. 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Днем вчинення (виявлення) правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, є день, коли позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити цього дня, а саме останнім днем 16 липня 2024 року.

Таким чином, датою виявлення та вчинення правопорушення є 16 липня 2024 року, коли позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для звірки облікових даних.

Отже, враховуючи сплив тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, позивач звертає увагу суду, що вказана постанова від 28 березня 2025 року, була складена поза межами строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, а саме після спливу трьох місяців з дати його вчинення, а тому вказана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне про адміністративне правопорушення саме на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Зважаючи на наведене, адміністративне правопорушення, яке інкримінується позивачу не носить характер триваючого, враховуючи, що датою виявлення та вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП є 16 липня 2024 року, тобто з моменту його вчинення пройшло більше трьох місяців, на даний час закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, визначені у ч. 2 ст. 38 КУпАП.

Представник позивача ОСОБА_1 Лук`янова Альона Олександрівна в судовому засіданні просила позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

В подальшому учасники справи подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено таке.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що 28 березня 2025 року т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 виніс постанову № 5613, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено грошове стягнення у вигляді штрафу 17000,00 гривень.

Протокол, згідно матеріалів справи, склала начальник відділення військового обліку та бронювання, а не керівник ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є порушенням ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Окрім цього, в протоколі відсутні свідки та інші засоби фіксації правопорушення.

Днем вчинення (виявлення) правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, є день, коли позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити цього дня, а саме останнім днем 16 липня 2024 року.

Таким чином, датою виявлення та вчинення правопорушення є 16 липня 2024 року, коли позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для звірки облікових даних.

Отже, враховуючи сплив тримісячного строку накладення адміністративного стягнення, позивач звертає увагу суду, що вказана постанова від 28 березня 2025 року, була складена поза межами строку притягнення особи до адміністративної відповідальності, а саме після спливу трьох місяців з дати його вчинення, а тому вказана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне про адміністративне правопорушення саме на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Окрім цього, ОСОБА_1 є батьком одинаком, отримує державну соціальну допомогу за доглядом свого сина з інвалідністю 2017 року народження та має право на відстрочку, проте у зв`язку із вищевказаною постановою, не має можливості отримати відстрочку.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не наддасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 19 травня 2024 року військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані зокрема виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» (далі - Закон №3543-XII) громадяни зобов`язані, зокрема: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова № 5613 від 28 березня 2025 року скасуванню як такій, що винесена з істотними порушеннями норм процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно ч. 2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Позивач не з`явився для оновлення даних до 16 липня 2024 року. Постанова про накладення адміністративного стягнення датована 28 березня 2025 року - більше ніж через 8 місяців, що явно перевищує встановлений законом строк.

Відповідно до скан-копії з інформаційної системи «Резерв+», позивач оновив облікові дані 25 липня 2024 року, що свідчить про усунення порушення протягом розумного строку, ще до спливу трьох місяців. Таким чином, правопорушення ОСОБА_1 завершилося припиненням ним правопорушення самостійно шляхом виконання обов`язку щодо уточнення даних 25.07.2024 р.

Це підтверджує факт відсутності складу триваючого правопорушення.

Протокол складала особа, яка не є уповноваженим суб`єктом згідно з ст. 255 КУпАП, що є істотним процесуальним порушенням.

Позивач є батьком-одинаком дитини з інвалідністю та має право на відстрочку, що впливає на його адміністративно-правовий статус.

Примітка до ст. 210 КУпАП прямо вказує, що відповідальність не настає, якщо держатель ЄДР може отримати дані через електронну взаємодію. Тут РТЦК мав таку можливість.

Виходячи з вищезазначеного, позов підлягає задоволенню, а постанова №5613 підлягає скасуванню, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Законом України № 1402-VIII від 26 лютого 2025 року «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» змінено найменування Малиновського районного суду міста Одеси на Хаджибейський районний суд міста Одеси.

Керуючись ст. 293 КУпАП, ст. 5, 8, 9, 72-74, 77, 90, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, Суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 5613 про адміністративна правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 28 березня 2025 року про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 17000,00 гривень скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в строк визначений ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги після його апеляційного перегляду.

Головуючий: В.К. Гуревський