Справа № 280/1664/25
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2025 року м. Дніпросправа № 280/1664/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 р. (суддя Татаринов Д.В.) в адміністративній справі №280/1664/25 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу ДВС у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, про визнання протиправною постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 29 січня 2025 р. ВП №77008949 винесену старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Носенко С.О.

В обґрунтування позовної вимоги вказувалось на те, що постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про накладення штрафу від 05 грудня 2024 р. № 22 не визначена Законом виконавчим документом, а тому не підлягає примусовому виконанню в силу статті 3 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про накладення штрафу від 05 грудня 2024 р. № 22 містить невірну дату набрання чинності та пред`явлена передчасно до закінчення граничного строку для добровільної сплати. Також, зазначена постанова була оскаржена до Запорізького окружного адміністративного суду (справа №280/11858/24), , тому її виконання зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням. Передчасне пред`явлення постанови про накладення штрафу на примусове виконання є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким скасувати спірну постанову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що суд першої інстанції не надав оцінки обставині наявності неправдивої інформації у постанові Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про накладення штрафу в частині дати набрання нею чинності. Ця постанова до цього часу чинності не набрала, а сплата штрафу можлива виключно після прийняття судом рішення, як це передбачено абз.12 ч. 7 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції". Скаржник також вказує, що постанова про накладення штрафу його родичкою 12.12.2024, тому твердження про набрання нею чинності 10.12.2024 суперечить п. 4 ст. 75 Закону України "Про адміністративні послуги".

У письмовому відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вказуючи на те, що виконавче провадження з виконання постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про накладення штрафу від 05 грудня 2024 р. № 22 було відкрито на підставі заяви стгувача, на якого покладений обов`язок доведення факту і часу доведення адміністративного акта до ОСОБА_1 . Державним виконавцем 27.02.2025 винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій до прийняття судом рішення по справі № 280/11858/24.

Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області також просить відмовити позивачу у задоволенні його апеляційної скарги, оскільки апелянтом не зазначено, які норми Закону України «Про виконавче провадження» порушено Дніпровським

відділом ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, яку він просить скасувати посилаючись на твердження, що при пред`явленні постанови про накладення штрафу до примусового виконання, порушено право на її оскарження в судовому порядку. Крім того, ОСОБА_1 при поданні позову про оскарження постанови Головного управління про накладення штрафу від 05.12.2024 № 22 мав подати заяву про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки приписи ч. 4 ст. 150 КАС України чітко встановлюють, що подання позову і відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень без застосування відповідних заходів забезпечення позову. Однак, цього не зробив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України. Обґрунтування обраного апеляційним судом виду провадження наведено в ухвалі суду від 22 травня 2025 р.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

05 грудня 2024 року Головним управлінням винесено постанову про накладення штрафу №22 (далі Постанова № 22), якою за порушення вимог пункту 6 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 170 000 грн. Примірник Постанови № 22 Головним управлінням направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 листом від 06 грудня 2024 року №Вих.-5.1-08.1-10/4340 та вручено члену родини позивача 13 грудня 2024 року.

26 грудня 2024 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області Постанову № 22 надіслано для примусового виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) разом із заявою про відкриття виконавчого провадження.

29 січня 2025 року державним виконавцем, на підставі статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77008949, з примусового виконання постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 05 грудня 2024 №22 про стягнення з ОСОБА_1 на кристь Держпродспоживслужби коштів у сумі 170 000,00 грн.

У зв`язку із оскарженням позивачем Постанови № 22 в судовому порядку, державним виконавцем, відповідно до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», 27 лютого 2025 року винесено постанову про відкладення виконавчих дій з примусового виконання Постанови № 22 до 13 березня 2025 року, а постановою від 13 березня 2025 року до 27 березня 2025 року.

Вважаючи, що Постанова № 22 передана до органів державної виконавчої служби передчасно, а державний виконавець мав закрити виконавче провадження ВП №77008949, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, які регулюються Законом України "Про виконавче провадження" (Закон № 1404-VIII).

Згідно із пункту 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Частиною 1 статті 4 Закону №1404-VIII визначені вимоги до виконавчого документа, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4)ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 4 статті 4 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

Згідно із частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" встановлено обов`язок виконавця ефективно та своєчасно вживати усі заходи за для примусового виконання рішення, зокрема, здійснення відкриття виконавчого провадження, шляхом винесення відповідної постанови.

Позивач оскаржив постанову про відкриття виконавчого провадження з підстави, що у постанові про накладення штрафу невірно визначена дати набрання нею чинності та передчасного, у зв`язку із цим, її направлення на примусове виконання.

За змістом правового висновку Верховного Суду, сформульованого у постанові від 09 лютого 2023 р. у справі №380/16826/21, державний виконавець, за наявності відмітки про набрання виконавчим документом чинності, не наділений законом повноваженнями перевіряти обставини надсилання позивачеві виконавчого документу, його отримання позивачем та узгодження суми, яка підлягає стягненню.

Оскільки постанова про накладення штрафу містила дату набрання нею чинності і була пред`явлення в межах строку, встановленого статтею 12 Закону № 1404-УІІ, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність законних підстав для її повернення чи відмови у відкритті виконавчого провадження. Також, колегія суддів звертає увагу, що дата набрання чинності постановою про накладення штрафу визначена Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області. Як встановлено судом першої інстанції, постанова про накладення штрафу № 22 від 05.12.2024 оскаржена позивачем в судовому порядку, тому її перевірка здійснюється судом в межах адміністративної справи №280/11858/24.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 р. в адміністративній справі №280/1664/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 25 червня 2025 р. і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш