Справа № 154/1980/25
Суддя: Вітер І. Р.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Багдасарової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Володимирі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Волинській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАБ № 846443 від 22.05.2021,-

ВСТАНОВИВ:

26.05.2025 до Володимирського міського суду Волинської області, як адміністративного суду, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Нововолинського відділення поліції ГУНП у Волинській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАБ № 846443 від 22.05.2021.

Ухвалою суду від 26.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху на підставі ч.1 ст.169 КАС України, визначено строк для усунення недоліків.

05.06.2025 позивачем на виконання ухвали від 26.05.2025 повторно скеровано до суду позовну заяву (нова редакція) до Головного управління Національної поліції у Волинській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАБ № 846443 від 22.05.2021.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив поновити йому строки на звернення до суду та скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАБ № 846443 від 22.05.2021 року, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції м. Нововолинськ Циплаковим С.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 5, 6 ст.121 та ч.1, 2, 3 ст.126 КУпАП.

Як підставу для поновлення строку звернення до суду позивач ствердив, що оскаржувана постанова була складена у його відсутності, про її існування він дізнався 19.05.2025 з повідомлення Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області. Оскаржувана постанова йому не вручалась, поштовою кореспонденцією не направлялась, а з 24.02.2022 він був мобілізований до лав ЗСУ, де проходить військову службу по даний час.

Мотивом оскарження постанови за доводами позивача є його незгода з нею, оскільки 22.05.2021 він транспортним засобом не керував та адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 5, 6 ст.121 та ч.1, 2, 3 ст.126 КУпАП, не вчиняв. Зазначив про те, що інспектором СРПП відділення поліції м. Нововолинськ Циплаковим С.В. щодо нього 22.05.2021 також було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді якого Володимир-Волинським міським судом Волинської області у справі № 154/1721/21, провадження у ній було закрито постановою від 23.07.2021 на підставі ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Однією з підстав для закриття справи стало те, що у матеріалах справи були відсутні докази керування ОСОБА_1 мопедом «Альфа» 22.05.2021 о 21:30 год по вулиці Шкільній, 17 у селі Суходоли Володимир-Волинського (тепер - Володимирського) району Волинської області.

Ухвалою суду від 05.06.2025 поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду, відкрито провадження у даній справі, визначено строки для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання.

16.06.2025 до суду надійшов відзив відповідача, за змістом якого позов заперечено. Однією з підстав заперечення стала незгода відповідача із поважністю причин пропуску позивачем строку звернення до суду. ГУНП у Волинській області ствердило, що позивачу ОСОБА_1 було відомо про факт винесення оскаржуваної постанови, оскільки Володимирським відділом державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні АСВП № 66570226 йому рекомендованим повідомленням скеровувалась постанова про відкриття виконавчого провадження, і ОСОБА_1 частково оплатив штраф у розмірі 170 гривень у провадженні щодо виконання стягнення за постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності серії БАБ № 846443 від 22.05.2021. В той же час, за змістом відзиву під час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП позивач не заперечував факту керування мопедом, що підтверджено у справі долученим фрагментом відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського, а відеозапис, що стосується винесення оскаржуваної постанови не зберігся у зв`язку із завершенням строків зберігання.

Ухвалою суду від 16.06.2025 витребувано у Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції завірені копії усіх матеріалів виконавчого провадження АСВП № 66570226 щодо примусового стягнення за постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 серії БАБ № 846443 від 22.05.2021 (включно із доказами сповіщення ОСОБА_1 про існування такого виконавчого провадження).

25.06.2025 на виконання ухвали від 16.06.2025 судом отримано завірені копії усіх матеріалів виконавчого провадження АСВП № 66570226.

У судові засідання позивач не з`явився, подав клопотання про розгляд справи його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача Барило О.П. у судові засідання також не з`явився, причин неявки не повідомив.

З підстав, передбачених ч.1 ст.205 КАС України, суд не вбачає перешкод щодо розгляду справи без участі сторін в судовому засіданні на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Щодо строків звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 у позові просив поновити йому строк для оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАБ № 846443 від 22.05.2021. Як підставу для поновлення строку вказав, що йому не було відомо про винесення оскаржуваної постанови, і про факт її існування дізнався лише із повідомлення Володимирського ДВС у Володимирському районі Волинської області № 72914/23.1-21 від 19.05.2025. Відповідно тоді ж при ознайомлення з матеріалами АСВП вперше отримав оскаржувану постанову.

Приписами ч. 1, 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальний строк оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності встановлений частиною другою статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої позовну заяву може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Також згідно статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, законом чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (як у спірному випадку) встановлено спеціальний десятиденний строк. У даній справі цей строк повинен обчислюватися із дня вручення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідач спростовує доводи позивача про поважність причин пропуску ним строку звернення до адміністративного суду. У підтвердження даного факту надав зведений реєстр боржників, які сплачували борги за платіжним дорученням № 7529 від 27.09.2021, в якому містяться відомості, в тому числі про сплату 170 гривень у виконавчому провадженні № 66570226, вказавши на наявність у цьому виконавчому провадженні достатніх доказів щодо належного сповіщення позивача про винесення оскаржуваної постанови, що спростовує його доводи про поважність причин пропуску звернення до суду.

З підстав оцінки доводів відповідача, судом витребувано матеріали виконавчого провадження № 66570226 щодо примусового виконання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАБ № 846443 від 22.05.2021 в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 40800 грн. Проаналізувавши отримані матеріали, судом встановлено, що виконавче провадження відкрите 19.08.2021, у ньому було вчинено ряд процесуальних дій, проте його матеріали не містять жодного доказу (підтвердження) факту вручень позивачу ОСОБА_1 будь-яких повідомлень, викликів, інших процесуальних документів, тощо. Доводи відповідача про факт сплати позивачем частини штрафу у розмірі 170 гривень також не знайшли свого підтвердження.

В той же час, відповідачем не надано суду інших доказів вручення ОСОБА_1 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії БАБ № 846443 від 22.05.2021 , що є підтвердженням того, що він її протягом чотирьох років не отримував.

Із вказаних підстав суд дійшов висновку, що строк звернення до суду ОСОБА_1 не пропущено, підстав для його поновлення немає.

Щодо суті спору.

За змістом оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії БАБ № 846443 від 22.05.2021 вбачається, що цього дня інспектором сектору реагування патрульної поліції відділення поліції м. Нововолинськ Циплаковим С.В. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч.1, 5, 6 ст.121 та ч.1, 2, 3 ст.126 КУпАП за те, що він 22.05.2021 о 21:30 год по вулиці Шкільній, 17, у селі Суходоли Володимир-Волинського (тепер - Володимирського) району Волинської області керував мопедом марки «Альфа», б/н, маючи технічні несправності зовнішніх світлових приладів, без мотошолома, незареєстрованим у встановленому порядку, не мав при собі реєстраційного документа та страхового поліса, будучи позбавленим права керування усіма видами транспортних засобів, чим порушив Правила дорожнього руху України. Цією ж постановою на підставі ст.36 КУпАП на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 40800 гривень.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 121 КУпАП (в редакції дати винесення оскаржуваної постанови) встановлена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частиною 5 статті 121 КУпАП (в редакції дати винесення оскаржуваної постанови) передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Частиною 6 статті 121 КУпАП (в редакції дати винесення оскаржуваної постанови) встановлена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

За частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно ч.2 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Частиною 3 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже факт керування транспортним засобом є обов`язковим елементом складу кожного із даних правопорушень, а тому у процесі доказування його встановлення є обов`язковим.

Судом встановлено, що постановою Володимир-Волинського міського суду від 23.07.2021 закрито провадження у справі № 154/1721/21 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За фабулою даної справи з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 229952 від 22.05.2021, складеного інспектором СРПП ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Циплаковим В.С., вбачається, що 22.05.2021 року о 21:30 год в с.Суходоли по вул. Шкільній, 17, Володимир-Волинського району, ОСОБА_1 керуючи мопедом «Альфа» б/н відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують швидкість реакції та увагу, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.130 ч.1 КУпАП.

Отже, подія притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП безпосередньо пов`язана із подією складення щодо позивача оскаржуваної постанови, оскільки вони стосуються однієї особи - позивача, процесуальні документи складені однією особою - інспектором СРПП ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Циплаковим В.С., щодо подій вчинених в один і той самий час - 22.05.2021 року о 21:30 год, в одному і тому самому місці - с.Суходоли по вул. Шкільній, 17, Володимир-Волинського району та за одних і тих самих обставин - під час керування мопедом «Альфа», без номеру.

Мотивом закриття судом провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП стало те, що вказана у фабулі правопорушення обставина, що саме він керував транспортним засобом, при цьому перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, та на вимогу поліцейського пройти огляд у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків є недоведеною жодними належними та допустимими доказами, оскільки відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_1 дійсно керував мопедом «Альфа» на момент його перевірки поліцейськими, що при цьому у ОСОБА_1 були явні ознаки алкогольного сп`яніння та які саме, про що не вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, та що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в 21 год 30 хв в с.Суходоли Володимир-Волинського району Волинської області, як вказано у протоколі.

Згідно ч.6 ст.78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постанова Володимир-Волинського міського суду від 23.07.2021 у справі № 154/1721/21 набрала законної сили 03.08.2021.

Отже, враховуючи єдність події, часу, місця, суб`єкта правопорушення та ту обставину, що обидва провадження ініційовані одним поліцейським, висновки суду у справі № 154/1721/21 є преюдиціальними відповідно до ч.6 ст.78 КАС України. А саме щодо відсутності факту керування позивачем мопедом «Альфа» 22.05.2021 о 21:30 у с. Суходоли, що є обов`язковим елементом складу кожного з адміністративних правопорушень, інкримінованих оскаржуваною постановою.

Наданий відповідачем на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності фрагмент відеозапису з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, лише підтверджує доводи суду у постанові від 23.07.2021 про відсутність доказів керування ним 22.05.2021 о 21:30 транспортним засобом. Таким чином, наданий відеозапис не спростовує встановленого раніше судом факту відсутності доказів керування позивачем транспортним засобом у вказаний час, а отже, не має доказового значення на користь відповідача, і не підтверджує наявності події адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 5, 6 ст.121 та ч.1, 2, 3 ст.126 КУпАП, що є необхідною умовою для притягнення особи до відповідальності.

Інших доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.ч.1, 5, 6 ст.121 та ч.1, 2, 3 ст.126 КУпАП надано суду не було.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні (ст. 251 КУпАП), здійснити всебічну й неупереджену оцінку цих доказів (ст. 252 КУпАП), встановити наявність обставин, що пом`якшують (ст. 34 КУпАП) чи обтяжують (ст. 35 КУпАП) відповідальність, з`ясувати чи здійснюється провадження в межах строків накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП), з`ясувати чи заподіяно майнову шкоду вчиненим правопорушенням, чи є можливість передати матеріали справи на розгляд громадських організацій чи звільнити від відповідальності через малозначність правопорушення (статті 21, 22 КУпАП).

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

На підставі ст.62 Конституції України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом Рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в справі можуть лише фактичні дані, одержані відповідно до вимог чинного законодавства України, а перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до пункту п`ятого Рішення Конституційного Суду України №1-рп/19 від 26 лютого 2019 року презумпція невинуватості є важливою гарантією дотримання прав особи та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду. Конституційний Суд України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип in dubio pro reo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Згідно пункту 2 статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Відповідно до практики ЄСПЛ принцип презумпції невинуватості вимагає, зокрема, щоб при виконанні своїх обов`язків судді не починали розгляду справи з упередженням щодо вчинення підсудним правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; тягар доведення лежить на стороні обвинувачення, і будь-який сумнів тлумачиться на користь обвинуваченого; сторона обвинувачення має повідомити підсудного про висунуте проти нього обвинувачення (для того, щоб він міг підготувати і представити свій захист відповідно) та надати суду докази, достатні для його засудження (пункт 77 рішення у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 р., пункт 97 рішення у справі «Яношевич проти Швеції» від 23.07.2002 р.).

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справи «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, «Шмауцер проти Австрії» від 23 жовтня.1995 року, «Маліге проти Франції» від 23 вересня 1998 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункти 17, 21 рішення «Надточій проти України»).

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 7, 251, 252, 280 КУпАП та ст.ст. 85, 86 КПК України в поєднанні із вказаною вище позицією Конституційного суду України, викладеною у рішенні № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, а також практикою ЄСПЛ, що за правилами, визначеними ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має враховуватися судом як джерело права, можна зробити висновок, що у справах про притягнення осіб до адміністративної відповідальності належними вважаються докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність передбачених ст. 280 КУпАП обставин, які підлягають доказуванню у справі, а також інших обставин, які мають значення для справи, та прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Водночас, допустимим визнається доказ, якщо він отриманий суб`єктом, уповноваженим на це законодавством із належного джерела та з додержанням належної процедури отримання, тобто дотримання процесуального порядку їх збирання та закріплення відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема КУпАП.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні рішення.

За правилами, визначеними відповідними нормами КУпАП, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин адміністративного провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до вимог ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставі і в порядку встановленому законом, а застосування заходів адміністративного впливу проводиться в межах компетенції того органу, який його застосовує у точній відповідності із законом.

Згідно із ч.2 ст.7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.ч.1 та 2 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови відповідачем до матеріалів справи не долучено жодного доказу.

На підставі викладеного, суд зазначає, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення правопорушень позивачем. У матеріалах справи такі підтвердження відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, яка не може бути доказом вчинення правопорушень.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Отже, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис або фотофіксацію події, тощо, які повинні відповідати вимогам закону за критеріями їх належності та допустимості. Факт порушення позивачем Правил дорожнього руху може підтверджуватися у справі іншими об`єктивними доказами.

Аналіз ст.283 КУпАП вказує на те, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Правова позиція з даного приводу в аналогічній справі також висловлена Верховним Судом у постанові від 26.04.2018 (справа № 338/1/17).

Проте, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, будь-яких доказів, що можуть свідчити про вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1, 5, 6 статті 121 та 1, 2, 3 статті 126 КУпАП, крім оскаржуваної постанови поліцейського, відповідачем не надано.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень збоку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних, управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відтак, з врахуванням відсутності належних та допустимих об`єктивних доказів правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 5, 6 ст.121 та ч.ч.1, 2, 3 ст.126 КУпАП, а тому є всі підстави вважати, що рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам Закону, прийняте без врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є неправомірним та підлягає скасуванню.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У відповідності до ч.3 ст.186 КАС України, за наслідками розгляду даної справи суд прийшов до висновку про відсутність доказів події та вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 5, 6 ст.121 та ч.ч.1, 2, 3 ст.126 КУпАП, а отже оскаржувану постанову слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Волинській області.

Керуючись ст.ст.2, 72, 77-78, 139, 241-246, 268, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ № 846443 від 22.05.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 5, 6 ст.121 та ч.1, 2, 3 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень, а провадження у даній справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Реквізити сторін:

1. позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ;

2. відповідач: Головне управління Національної поліції у Волинській області, юридична адреса: 43025, м. Луцьк, вулиця Винниченка, 11, .

Суддя Володимирського міського суду Ігор ВІТЕР