Справа № 120/8934/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 липня 2025 р. Справа № 120/8934/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці у письмовому провадженні заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

27.06.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій відповідача щодо оголошення позивача в розшук як такого, що нібито ухиляється від виконання військового обов`язку, та щодо ненадання відповіді на запит позивача про публічну інформацію від 04.06.2025 та зобов`язання відповідача зняти позивача з бази розшуку "Оберіг", "Резер+" та подібних баз розшуку адміністративних правопорушень.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення вказаного позову шляхом заборони органам Національної поліції України здійснювати його затримання, привід або інші обмеження свободи пересування на підставі оголошення позивача в розшук як військовозобов`язаного, а також заборонити відповідачу передавати відомості до органів Національної поліції України чи інших органів щодо розшуку позивача до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Клопотання обґрунтовується тим, що відповідач неправомірно та без належного вручення судової повістки вніс інформацію щодо розшуку позивача як військовозобов`язаного до відповідних електронних баз даних. Водночас до розгляду справи в суді щодо оскарження відповідних дій відповідача необхідним є вжиття заходів забезпечення позову з метою запобігання істотній шкоді правам позивача, зокрема права на свободу, недоторканність, свободу пересування.

Вирішуючи питання щодо можливості прийняття до розгляд вказаної заяви про забезпечення позову, суд враховує, що в силу приписів ч.ч. 1, 4 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно пп. 6 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову справляється судовий збір у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому частиною першою статті 4 цього ж Закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 році встановлено у розмірі 3028,00 грн.

Отже, за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову необхідно сплатити судовий збір в розмірі 908,40 грн.

Заява позивача про забезпечення позову судовим збором не оплачена.

Разом з тим позивач просить суд звільнити його від сплати судового збору, у томучислі за подання заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що він не має достатнього джерела доходу та перебуває у скрутному матеріальному становищі, а тому не може сплатити судовий збір без шкоди для його існування.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить з таких мотивів.

Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функцію. Компенсаційна функція полягає у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії. Превентивна функція полягає в попередженні необґрунтованих звернень до судів, у забезпеченні виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов`язків. Соціальна функція проявляється в тому, що судові витрати покликані забезпечити фактичну доступність до правосуддя.

Якщо компенсаційна функція судового збору лежить за межами судового процесу, то від виконання превентивної та соціальної функції судового збору безпосередньо залежить виникнення та розвиток судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України "Про судовий збір", який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу наведених норм чітко вбачається, що умови, визначені статтею 8 Закону України "Про судовий збір", диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

При цьому визначальним є матеріальний стан заявника, який оцінюється судом в кожному конкретному випадку та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану заявника. Якщо залежно від рівня майнового стану особа позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення/ розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення заявника від його сплати у відповідності до положень ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

До позовної заяви додано відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-7, з яких слідує, що за період з січня по грудень 2024 року загальна сума доходу позивача становила 93900,00 грн.

Відтак судовий збір, який підлягає сплаті за подання заяви про забезпечення позову не перевищує 5% від суми доходу позивача за попередній рік і становить лише 0,97% від такого доходу, суд доходить до висновку про відсутність підстав для його звільнення від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, стверджуючи про своє скрутне матеріальне становище, позивач не надав суду жодних доказів, які окремо або у своїй сукупності давали змогу зробити висновок про те, що фінансове становище позивача дійсно стоїть на перешкоді сплати судового збору, а сплата судового збору в розмірі 908,40 грн є надмірним тягарем для позивача, враховуючи його майновий стан.

Ба більше, з наданих документів про доходи позивача можна побачити, що позивач працює та отримує заробітну плату, не нижчу за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої з 01.01.2025 (8000 грн).

Водночас будь-яких переконливих доказів, які б підтверджували викладені у клопотанні обставини про відсутність достатніх джерел доходу заявника та, відповідно, неможливість у зв`язку з цим сплатити судовий збір за подання заяви (наприклад, наявність у позивача статусу малозабезпеченої особи, відсутність задовільних умов проживання, тимчасова непрацездатність, наявність потреби у лікуванні тощо) до позовної заяви не додано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ("Пелевін проти України", № 24402/02, від 20 травня 2010 року, п. 27; "Наталія Михайленко проти України", № 49069/11, рішення від 30 травня 2013 року, п. 31) право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідно з іншою позицією ЄСПЛ, обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland", № 28249/95, п. 55).

Водночас встановлена законом вимога щодо судового збору сама собою не розглядається ЄСПЛ як порушення права на доступ до суду ("Urbanek v. Austria", № 35123/05).

Ураховуючи наведене і беручи до уваги, що позивач не обґрунтував неможливості сплати судового збору за подання заяви та не надав суду відповідних доказів, які б доводили його незадовільне фінансове положення (як-от непропорційність передбаченого законом розміру судового збору в порівнянні з розміром отримуваного доходу; необхідність несення витрат на лікування, тощо) і, як наслідок, перешкоджали реалізації права на доступ до правосуддя, суд доходить висновку про відсутність достатніх правових та фактичних підстав для задоволення клопотання позивача про його звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Додатково суд враховує, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у нього пільг зі сплати судового збору, передбачених ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Отже, позивач не виконав вимог ч. 4 ст. 152 КАС України.

Відповідно до ч. 7 ст. 154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, оскільки заява позивача про забезпечення позову не оплачена судовим збором, суд приходить до переконання, що вона подана без додержання вимог ч. 4 ст. 152 КАС України, що дає підстави для її повернення заявнику без розгляду.

Керуючись ст. 152, 154, 166, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення клопотання позивача про його звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Повернути без розгляду заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 01.07.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович