Справа № 120/879/25
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 червня 2025 р. Справа № 120/879/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятого рішення органом Пенсійного фонду щодо відмови у призначенні дострокової пенсії. Зокрема, позивачка зауважує, що нею дотримано усіх законодавчих вимог для призначення їй бажаного виду пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області скористалося своїм правом на подання відзиву, у якому заперечило проти задоволення позову. Серед іншого зауважує, що не є належним відповідачем у цій справі. Водночас, щодо смуті спору зауважує, що оскаржуване рішення прийнято на підставі чинних вимог законодавства.

До суду від головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив, у якому представник вказує на безпідставність доводів позивача. Так зауважує, що у позивачки відсутній необхідний страховий стаж для призначення дострокової пенсії.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив такі обставини.

05.11.2024 року позивачка із досягненням 50-річного віку звернулася до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до п. 3 с. 1 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

За результатами розгляду цієї заяви прийнято рішення від 11.11.2024 року № 68 про відмову у призначенні пенсії. з огляду на відсутність необхідного страхового стажу. До страхового стажу позивачки не було зараховано період догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 01.01.2004 року по 04.02.2004 року, оскільки відсутня довідка органів соціального захисту населення про отримання допомоги та період отримання соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачка звернулася за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Судом встановлено, що позивачка є матір`ю особи з інвалідністю з дитинства.

Станом на дату звернення до пенсійного органу з заявою про призначення їй пенсії відповідно до пункту 3 частини 1 статті 115 Закону №1058 вона досягла 50 років.

Водночас, згідно оскаржуваного рішення, у позивачки відсутній необхідний страховий стаж для призначення їй пенсії.

До страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 01.01.2004 року по 04.02.2004 року, оскільки відсутня довідка органів соціального захисту населення про отримання допомоги та період отримання соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ст. 11 Закону № 1058-IV (в редакції на час здійснення позивачем догляду), загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають зокрема особи, які відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідачем не зараховано лише місячний період догляду за дитиною з інвалідністю віком до 3 років з 01.01.2004 року по 04.02.2004 року, з огляду на відсутність довідки.

Так, нормами Порядку № 22 передбачено, що період догляду у 2004 році особою за дитиною до досягнення нею трирічного віку, одним з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікуном, піклувальником - за дитиною з інвалідністю, непрацюючою працездатною особою - за особою з інвалідністю І групи або за престарілим, який за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, підтверджується довідкою органів соціального захисту населення про отримання (неотримання) допомоги, передбаченою додатком 11 до Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19 вересня 2006 року № 345, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2006 року за № 1098/12972.

Разом з тим, згідно Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 час догляду за особою з інвалідністю I групи, дитиною з інвалідністю віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, встановлюється на підставі: інформації про отримання допомоги, компенсації за догляд за такою особою, одержаної органами Пенсійного фонду України від органів соціального захисту населення, або акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

Суд зауважує, що матеріалами справи підтверджується, а сторонами не заперечується, що позивачка здійснювала догляд за дитиною з інвалідністю, зокрема до досягнення нею трирічного віку та отримувала відповідну допомогу.

Суд зазначає, що суб`єкти владних повноважень повинні уникати надмірного формалізму при прийнятті рішень, що означає, що вони повинні враховувати конкретні обставини справи, а не лише формально дотримуватися процедур, незважаючи на їх доцільність.

Більше того, позивачкою до органів Пенсійного фонду було надано акт сільської ради, що підтверджує фактичні обставини здійснення догляду.

Відтак, суд вважає, що період здійснення догляду за дитиною з інвалідністю до досягнення нею трирічного віку повинен бути врахований органами Пенсійного фонду України у повному обсязі.

Таким чином, період з 01.01.2024 року по 04.02.2004 року підлягає зарахуванні позивачці до страхового стажу.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у ст. 20 Закону №1058-IV, відповідно до якої обчислення страхових внесків за осіб, які здійснювали догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також догляд за особою, яка досягла 80-річного віку, покладається на страхувальників, які сплачують страхові внески за рахунок коштів державного бюджету, з якого цим особам сплачуються відповідно допомога і компенсація.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (частина 10 статті 20 Закону України № 1058-IV).

Згідно із ст. 21 Закону № 1058-IV (у редакції до 01.01.2011), органи Пенсійного фонду ведуть облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходження страхових внесків, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб, здійснюють облік коштів Накопичувального фонду на накопичувальних пенсійних рахунках.

При цьому персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

01 січня 2011 року набрав чинності Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VІ).

Статтею 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VІ) визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзацом 7 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VІ передбачено, що платниками єдиного внеску є підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, усиновленні дитини; одного з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність, а також непрацюючих працездатних осіб, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.7 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу.

Згідно із ст.6 Закону №2464-VІ, обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а також подавати відповідну звітність, - покладається на платника єдиного внеску. За порушення вказаного обов`язку, передбачена відповідальність платника єдиного внеску.

З аналізу вказаних положень законодавства слідує, що особа, яка доглядала дитину до досягнення нею трирічного віку/доглядала дитиною з інвалідністю інвалідністю, підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; за період такого догляду щомісячно при виплаті допомоги/компенсації сплачуються страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок; такий період зараховується до страхового стажу; страхові внески у цей період сплачуються за рахунок коштів державного бюджету; відомості про виплату допомоги/компенсації та сплату внесків подаються установою, яка виплачує допомогу/компенсацію (органами соціального захисту населення), до Пенсійного фонду України, котрий веде персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (складова частина Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування).

Суд зазначає, що саме страхувальник несе обов`язок нарахування і сплати страхових внесків та подання необхідної звітності, а органи Пенсійного фонду уповноважені контролювати виконання таких обов`язків страхувальником. Відповідно, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником таких своїх обов`язків, а отже, відсутність відомостей про сплату страхових внесків не може бути підставою для не зарахування відповідних періодів до страхового стажу при призначенні пенсії.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 21.05.2021 у справі №343/659/17, від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а, від 30.09.2019 у справі №316/1392/16-а, від 09.09.2019 у справі №242/5448/16-а, від 17.07.2019 у справі №144/669/17, від 20.03.2019 у справі №688/947/17.

Довідкою Управління соціального захисту населення Жмеринської РДА підтверджується, що позивачка перебувала на обліку у відділі державної соціальної допомоги Барського підрозділу управління соціального захисту населення Жмеринської РДА та їй було призначено допомогу згідно закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" з 17.05.2007 року по 04.02.2019 року.

Відтак, головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно не зараховано період отримання соціальної допомоги з 01.01.2008 року по 31.12.2010 року (3 роки).

З огляду на вищенаведене оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, з урахуванням спірних періодів страховий стаж позивача становить більше 15 років.

Судом враховано, що загальний страховий стаж позивачки становить більше 15 років, досягла 50 річного віку, то наявні всі підстави для призначення їй дострокової пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відтак, з метою ефективного захисту прав позивач, суд вважає за необхідне зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (як територіальний орган) призначити позивачці дострокову пенсію за віком відповідно до п.3 ч.1 ст.115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня наступного за днем досягнення відповідного пенсійного віку, шляхом зарахування аналізованого стажу.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

З огляду на встановлену протиправність оскаржуваного рішення, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта прийняття такого рішення.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України Тернопільській області (Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, ), головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 11.11.2024 року № 68 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку з 22.09.2024 року, шляхом зарахування до страхового стажу періодів з 01.01.2004 року по 04.02.2004 року та 01.01.2008 року по 31.12.2010 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович