Справа № 522/8992/25-Е
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №522/8992/25-Е
Провадження №2-а/522/299/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 25.04.2025 року через систему Електронний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій позивач просить суд скасувати Постанову серії ЕНА №4559783 від 22.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та провадження у даній справі закрити.

В обґрунтування позову вказано, що постановою поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Гальчинської К.В. серії ЕНА №4559783 від 22.04.2025 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляду штрафу в розмірі 510,00 грн. за нібито вчинене ним порушення вимог пункту 8.7.3.е ПДР «Порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали», скоєне 22.04.2025 о 20:02:50 за адресою м.Одеса, вул.М`ясоєдовська, 40. В позові позивач посилається по-перше, на відсутність доказів скоєння адміністративного правопорушення, зокрема на не заповнення розділу 7 Постанови «До постанови додаються:», по-друге, відсутність в постанові відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), по-третє, в оскаржуваній постанові вказано адресу «м.Одеса, вул.М`ясоєдовська, 40», проте за зазначеною адресою відсутні перехрестя та світлофори, тому вважає, що проїхати там на «заборонений «червоний» сигнал світлофора неможливо. Позивач вважає, що постанову прийнято з порушеннями діючого законодавства, без з`ясування всіх обставин справи, а тому вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п.8.7.3.е ПДР «Порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали», за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, підлягає скасуванню. У зв`язку з цими обставинами Казарновський О.Л. вимушений був звернутися до суду з зазначеним позовом.

Матеріали позову отримано суддею 28.04.2025 року.

Ухвалою суду від 29.04.2025 року позов було залишено без руху через недоліки, та надано час для їх усунення. Недоліки позову були усунуті та 08.05.2025 року позивачем через систему Електронний суд було надано заяву про усунення недоліків та уточнений адміністративний позов.

Заяву про усунення недоліків разом з уточненим позовом суддя отримала 09.05.2025 року.

Ухвалою суду від 14.05.2025 року провадження у справі відкрито, справу ухвалено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 21.05.2025 року.

21.05.2025 року представник УПП в Одеській області надав суду відзив, в якому зазначено, що в ході виконання службових обов`язків поліцейська 1-го взводу 1-ої роти 1-го батальйону управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Гальчинська Катерина Валеріївна 22.04.2025 року о 20.02 год. за адресою: м.Одеса, вул.М`ясоєдовська, 40 виявила транспортний засіб Toyota Prado, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е ПДР України, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. За дане правопорушення відповідачем відносно позивача було винесено постанову серії ЕНА №4559783 від 22.04.2025 року про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за порушення ним вимог ч.1 ст.122 КУпАП. Відповідно до ст.252 КУпАП та п.10 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, поліцейський оцінює доказами за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Вважає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим, просив суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позов ОСОБА_1 без задоволення.

Відповідач Департамент патрульної поліції відзив суду не надав.

У зв`язку із знаходженням судді Домусчі Л.В. у відпустці, розгляд справи призначений на 21.05.2025 року було відкладено на 28.05.2025 року.

У зв`язку із знаходженням судді Домусчі Л.В. у відпустці, розгляд справи призначений на 28.05.2025 року було відкладено на 18.06.2025 року.

У судове засідання призначене на 18.06.2025 року Казарновський О.Л. не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутністю за наявними в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням ч.1 ст.205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності відзиву від відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою складання повного тексту рішення є 23.06.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11.04.2025 року поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Гальчинською К.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4559783, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляду штрафу в розмірі 510,00 грн. (а.с.13, 26).

У постанові серії ЕНА №4559783 від 22.04.2025 року зазначено, що 20:02:50 за адресою м.Одеса, вул.М`ясоєдовська, 40 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Prado, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3.е ПДР Порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що вони відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 2.3 ПДР, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху».

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору, швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Розділом 8 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.8.7. ПДР, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

Згідно п.8.7.3.е ПДР, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Сигнал у вигляді зеленої стрілки (стрілок) у додатковій (додаткових) секції разом з жовтим або червоним сигналом світлофора інформує водія про те, що рух дозволяється у вказаному напрямку за умови безперешкодного пропуску транспортних засобів, які рухаються з інших напрямків.

Стрілка зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора з вертикальним розташуванням сигналів, дозволяє рух у зазначеному напрямку при ввімкненому червоному сигналі світлофора з крайньої правої смуги руху (або крайньої лівої смуги руху на дорогах з одностороннім рухом) за умови надання переваги в русі іншим його учасникам, які рухаються з інших напрямків на сигнал світлофора, що дозволяє рух;

Положеннями ч.2 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена, зокрема, ч.1, 2, 3, 5, 6, 8, 10, 11 ст.121, ст.121-1, 121-2, ч.1, 2, 3, 5, 6 статті 122, ч.1 ст.123, ст.125, ч.1, 2, 4 ст.126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Так, відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

ОСОБА_1 у позові зазначає, що в постанові не зазначено докази, які б підтвердили скоєння ним адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.8.7.3.е ПДР України, за яке було винесено постанову серії ЕНА №4559783 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. незважаючи на те, що він просив надати йому відеозапис з камер поліцейських або з відеореєстратора на поліцейському автомобілі.

Відповідач, надавши суду відзив, належних та допустимих доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення також не надає.

Також позивач стверджує, що за адресою: м.Одеса, вул.М`ясоєдовська, 40 відсутнє перехрестя та світлофори, у зв`язку з чим неможливо порушити вимоги п.8.7.3.е ПДР України проїзд перехрестя на заборонений «червоний» сигнал світлофора, що також не оспорюється відповідачем у наданому суду відзиві.

В оскаржуваній постанові не зазначено відомості про фіксування події, та відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, також не надано будь-яких належних та достовірних доказів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.ст.73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Частиною 1 ст.75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Між тим, відповідач не надав будь-яких належних та допустимих доказів та матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, і що позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху, зокрема положення, щодо порушення позивачем п.8.7.3.е ПДР України за невиконання вимоги «Червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.».

Згідно ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

У положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст.62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.

У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем не спростовані належним чином доводи позивача, викладені у позовній заяві, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої постанови, вважаю, що постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Відповідно до абзацу другого ч.5 ст.139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином судові витрати у справі не стягуються, а відносяться за рахунок Державного бюджету.

Керуючись ст.19, 63 Конституції України, ст.ст.2-14, 19-20, 22, 72-77, 118, 132, 139, 192, ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст.9, 23, 30, 33, ч.2 ст.122, 257, 258, 268, 278, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №4559783 у справі про адміністративне правопорушення від 22.04.2025 року, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Гальчинською К.В., відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 23.06.2025 року.

Суддя: Домусчі Л.В.