Справа № 240/30699/23
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 червня 2025 року

м. Київ

справа № 240/30699/23

адміністративне провадження № К/990/26236/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі № 240/30699/23 за адміністративним позовом Філії «Звягельське лісове господарство» до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ДП "Городницьке лісове господарство" звернулось в суд із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області податкові повідомлення - рішення №1 від 12.09.2023, №1 від 12.09.2023, №1 від 12.09.2023, №1 від 12.09.2023, №1 від 12.09.2023, №1 від 12.09.2023, №1 від 12.09.2023 №8 від 12.09.2023, №8 від 12.09.2023, №1 від 12.09.2023, №1 від 12.09.2023, №1 від 12.09.2023, №1 від 12.09.2023, №8 від 12.09.2023, №1 від 12.09.2023, №1 від 12.09.2023.

Протокольною ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 замінено сторону у справі з ДП "Городницьке лісове господарство" на Філію "Звягельське лісове господарство". Закрито підготовче засідання у справі, здійснено перехід до розгляду справи по суті на 21.02.2024.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 позов задоволено повністю.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області задоволено частково. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 скасовано в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Житомирській області: №1 від 12.09.2023 щодо не надання документів в повному обсязі, штрафна санкція 1020,0 грн.; №1 від 12.09.2023 щодо заниження податку на додану вартість в розмірі 8 629 786,0 грн. за грудень 2022 року, штрафна санкція 2157447,0 грн.;

№1 від 12.09.2023 щодо заниження податку на прибуток в сумі 15 109 676,0 грн. за 4 кв.2022 року, сума штрафних санкцій - 3777419,0 грн; №1 від 12.09.2023 щодо не зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних на загальну суму 8 603 612,0 грн. за грудень 2022, штрафна санкція 1001893,0 грн.; №1 від 12.09.2023 щодо завищення від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в сумі 175 642,0 грн. (р.21 Декларації за червень 2023 року); №8 від 12.09.2023 щодо порушення строку сплати з податку на доходи фізичних осіб від 37 до 145 календарних днів, штрафна санкція 264161,62 грн.; №8 від 12.09.2023 щодо не своєчасно перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб, утриманого із доходів платників податків за період з грудня 2022 року - серпень 2023 року, сума податкового зобов`язання 28671,18 грн., сума штрафної санкції 2867,12 грн., сума пені 347 439,91 грн.; №8 від 12.09.2023 року, згідно якого податковим агентом не відображено доходи на користь фізичних осіб підприємців в Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку - фізичних осіб, штрафна санкція 2040,0 грн.; стягнуто на користь Філії "Звягельське лісове господарство" за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Житомирській області сплаченого судового збору у розмірі 11620 (одинадцять тисяч шістсот двадцять) грн. 28 коп. В цій частині прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Філії «Звягельське лісове господарство» відмовлено. В іншій частині рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 залишено без змін.

19.06.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Житомирській області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі № 240/30699/23.

За наслідками перевірки поданої касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені належним чином передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно , а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права та чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній формально вказано підставу для касаційного оскарження судового рішення - пункт 3, частини четвертої статті 328 КАС України.

На обґрунтування визначеної підстави скаржник виклав обставини справи, процитував норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини з абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач стверджує про відсутність правового висновку Верховного Суду. Однак, подальше обґрунтування касаційної скарги не дає можливості встановити взаємозв`язок наведених доводів відповідача до зазначеної підстави.

Наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі № 240/30699/23 - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяВ.П. Юрченко