Справа № 160/34926/24
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
31.12.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
03.01.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
15.01.2025 на адресу суду від відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що перевіркою встановлено невірне визначення виду та обсягів доходів, виплачених на користь нерезидентів, та обчислення податку. Як зазначив представник відповідача, до перевірки підприємством надані договори, акти виконаних робіт, інвойси, платіжні документи, відповідно до яких встановлено виплати на користь нерезидентів доходів із джерелом їх походження з України у вигляді лізингової/орендної плати за місця та меблі для участі на міжнародних виставках та доходи від інжинірингу. Зазначені операції в бухгалтерському обліку відображені на рахунках 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками», 3712 «Розрахунки за виданими авансами в іноземній валюті». Вищезазначені виплати доходів нерезидентам підприємством не задекларовані в додатках ПН до податкових декларацій з податку на прибуток підприємства за відповідні періоди, коли відбувались виплати. Згідно наданих до перевірки первинних документів, а саме актів виконаних робіт, які підтверджують факт надання послуги, встановлено отримання від нерезидентів послуг з орендної плати за місця та меблі для участі на міжнародних виставках та послуги інжинірингу. Так, на переконання представника відповідача, послуги за участь в міжнародних виставках передбачають оренду місця/стенду/площі на виставках, тому виплати за такі послуги являються доходом нерезидента у вигляді орендної плати.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Основним видом економічної діяльності за КВЕД є 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів.
Відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Новомосковський посуд» на підставі направлень виданих ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 22.04.2024 №2909, №2910, №2911, №2915, №2912, №2914, №2916, №2860 та від 19.04.2024 №2861 відповідно до пункту п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п. 77.1,п.77.4 ст. 77 п.п.69.352 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), п. 2 частини 1 с. 13 розділу IV, п.п.923 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами), у зв`язку з включенням до плану графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2024 рік та наказу від 29.03.2024 №1247-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Новомосковський посуд» за період діяльності 01.07.2017 31.12.2023 з метою здійснення контролю за додержанням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством та з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 по 31.12.2023, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акта (довідки) перевірки, який є його невід`ємною частиною).
Перевірка проводилась з 22.04.2024 по 12.07.2024.
Відповідно до п.82.4 ст. 82 Податкового кодексу України та наказу від 03.05.2024 №1749-п термін проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Новомосковський посуд» за період діяльності 01.07.2017 31.12.2023 з метою здійснення контролю за додержанням вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством та з питань дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2012 по 31.12.2023 терміном на 20 робочих днів з 03.05.2024 по 30.05.2024 включно.
На підставі наказу від 10.06.2024 №2244-п термін проведення перевірки продовжувався з 17.06.2024 на 10 робочих днів.
На підставі наказу від 28.06.2024 №2677-п термін проведення перевірки продовжувався з 01.07.2024 на 10 робочих днів.
Зазначеною перевіркою встановлені порушення, зокрема:
- п.103.10 ст.103, пп. 141.4.1, 141.4.2 п. 141.4 ст.141 Податкового Кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в частині не оподаткування доходів нерезидентів, що призвело до заниження податку з доходів нерезидентів (код бюджетної класифікації 11020500 - податок на прибуток іноземних юридичних осіб) за період з 01.07.2017 по 31.12.2023 на загальну суму 382 184 грн., в тому числі за 2017 рік на суму 15 384 грн.(за III квартал 2017 року на суму 15 384 грн.); за 2018 рік на суму 127 073 грн. (за ІІ квартал 2018 року на суму 15 971 грн., за IІІ квартал 2018 року на суму 13 261 грн., за ІV квартал 2018 року на суму 97 841 грн.); за 2019 рік на суму 209 882 грн. (за II квартал 2019 року на суму 22 336 грн., за ІІІ квартал 2019 року на суму 171 901 грн., за IV квартал 2019 на суму 15 645 грн., за 2020 рік на суму 13 696 грн. (за І квартал 2020 року на суму 13 696 грн.), за 2021 рік на суму 4 663 грн. (за ІІ квартал 2021 року на суму 31 088 грн. (в III кварталі задекларували та сплатили податок - 26 425 грн.), за 2022 рік на суму 11 486 грн. (за І квартал 2022 року на суму 371 грн., за IV квартал 2022 року на суму 11 115 грн.);
- пп.16.1.3 п.16.1 ст. 16, п.46.1 ст.46, п.49.18 ст.49, п.103.9 ст. 103 Податкового Кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (із змінами та доповненнями) ТОВ «Новомосковський посуд» до податкового органу не надавався Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидента, яким отримано доходи із джерелом їх походження з України, Додаток ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за три квартали 2017 рік (1 ПН), за 2017 рік (1 ПН), за півріччя 2018 (1 ПН), за три квартали 2018 (1 ПН), за 2018 рік (1 ПН), за півріччя 2019 (1 ПН), за три квартали 2019 (5 ПН), за 2019 рік (6 ПН), за I квартал 2020 (2 ПН), за півріччя 2020 (2 ПН), за три квартали 2020 (2 ПН), за 2020 рік (2 ПН), що є її невід`ємною частиною.
За результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Новомосковський посуд» складено акт від 19.07.2024 №2032/04-36-07-12/33905850 (далі - акт перевірки).
Не погоджуючись з висновками викладеними в акті перевірки ТОВ «Новомосковський посуд» 19.08.2024 за вих. №21-231 подано заперечення.
За результатами розгляду означених заперечень в частині вищеописаних порушень контролюючим органом висловлено позицію аналогічну тій, що викладена в акті перевірки, а також у відзиві на позовну заяву.
На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом 06.09.2024 прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:
Отже, враховуючи зміст заявлених позовних вимог, предметом розгляду даної адміністративної справи є правомірність:
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - Податкового кодексу України).
За пунктом 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:
а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України або постійними представництвами нерезидентів в Україні;
б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;
в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;
г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;
ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;
д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);
е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;
є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;
ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю;
з) доходів від відчуження прав на видобуток та розробку родовищ корисних копалин, мінеральних джерел та інших природних ресурсів;
и) прибутків від відчуження акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав в іноземних компаніях, організаціях, утворених відповідно до законодавства інших держав (іноземні юридичні особи), які відповідають таким умовам:
1) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав іноземної юридичної особи на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок акцій, часток в українській юридичній особі, які належать зазначеній іноземній юридичній особі прямо або опосередковано, та
2) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток в українській юридичній особі на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок нерухомого майна, яке розташовано в Україні та належить такій українській юридичній особі або використовується такою українською юридичною особою на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
і) прибутків нерезидентів від відчуження акцій, корпоративних прав у статутному капіталі юридичної особи - резидента України, за умови що у будь-який час впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість таких акцій, корпоративних прав на 50 і більше відсотків утворювалася за рахунок нерухомого майна, що розташовано в Україні та належить такій юридичній особі - резиденту України або використовується такою юридичною особою - резидентом України на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав (для цілей абзацу другого підпункту "и" та підпункту "і" цього підпункту) та нерухомого майна (для цілей абзацу третього підпункту "и" та підпункту "і" цього підпункту) визначається на підставі балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку як найвища сума у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, та підлягає порівнянню з вартістю іншого майна (активів) згідно з балансовою (залишковою) вартістю за даними бухгалтерського обліку такої юридичної особи
Згідно з підпунктом 14.1.122 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України нерезиденти - це:
а) іноземні компанії, організації, партнерства та інші об`єднання осіб, утворені відповідно до законодавства інших держав, їх зареєстровані (акредитовані або легалізовані) відповідно до законодавства України філії, представництва та інші відокремлені підрозділи з місцезнаходженням на території України, а також правові утворення без статусу юридичної особи, створені відповідно до законодавства іноземних держав або територій, які не є резидентами України, відповідно до положень цього Кодексу;
б) дипломатичні представництва, консульські установи та інші офіційні представництва інших держав і міжнародних організацій в Україні;
в) фізичні особи, які не є резидентами України.
Якщо відповідно до вимог укладеного Україною міжнародного договору, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або укладеного на його підставі міжвідомчого договору та цього Кодексу фінансовий агент зобов`язаний перевіряти та встановлювати, резидентом якої держави є власник або контролююча особа власника рахунку, положення цього підпункту застосовуються в частині, що не суперечить правилам міжнародного договору
Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Особливості оподаткування нерезидентів визначені пункті 141.4 статті 141 Податкового кодексу України.
Так, згідно з підпунктом 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, доходи, отримані нерезидентом із джерелом їх походження з України, оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею. Для цілей цього пункту такими доходами є:
а) проценти, дисконтні доходи, що сплачуються на користь нерезидента, у тому числі проценти за позиками та борговими зобов`язаннями, випущеними (виданими) резидентом;
б) дивіденди, які сплачуються резидентом;
г) фрахт та доходи від інжинірингу;
ґ) лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди;
д) доходи від продажу чи іншого відчуження нерухомого майна або неподільного об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта нерухомості чи подільного об`єкта незавершеного будівництва, розташованого чи який після прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта буде розташований на території України, що належать нерезиденту;
е) прибуток від здійснення операцій з продажу або іншого відчуження наступних інвестиційних активів:
цінних паперів, деривативів або інших корпоративних прав у статутному капіталі юридичних осіб - резидентів, крім тих, що знаходяться в обігу на фондовій біржі, що входить до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "а" підпункту 141.4.11 пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу;
акцій, корпоративних прав, часток в іноземних компаніях, організаціях, утворених відповідно до законодавства інших держав (іноземні юридичні особи), крім тих, що знаходяться в обігу на фондовій біржі, що входить до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "а" підпункту 141.4.11 пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу, що відповідають таким умовам:
а) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав іноземної юридичної особи на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок акцій, часток в українській юридичній особі, які належать зазначеній іноземній юридичній особі прямо або опосередковано, та
б) у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість акцій, часток в українській юридичній особі на 50 і більше відсотків утворюється за рахунок нерухомого майна, яке розташовано в Україні та належить такій українській юридичній особі або використовується такою українською юридичною особою на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
акцій, корпоративних прав у статутному капіталі юридичної особи - резидента України, за умови що у будь-який час впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, вартість таких акцій, корпоративних прав на 50 і більше відсотків утворювалась за рахунок нерухомого майна, яке розташовано в Україні та належить такій юридичній особі - резиденту України або використовується такою юридичною особою - резидентом України на підставі договору операційної або фінансової оренди (лізінгу) чи аналогічного договору, і таке використання має відображатися в обліку такої юридичної особи як актив, у тому числі актив з права користування, згідно з вимогами національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Вартість акцій, часток, корпоративних або інших аналогічних прав (для цілей абзаців четвертого та шостого підпункту "е" цього підпункту) та нерухомого майна (для цілей абзаців п`ятого та шостого підпункту "е" цього підпункту) визначається на підставі балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку як найвища сума у будь-який момент часу впродовж 365 днів, що передують продажу або іншому відчуженню, та підлягає порівнянню з вартістю іншого майна (активів) згідно з балансовою (залишковою) вартістю за даними бухгалтерського обліку такої юридичної особи;
є) доходи, отримані від провадження спільної діяльності на території України, доходи від здійснення довгострокових контрактів на території України;
ж) винагорода за провадження нерезидентами або уповноваженими ними особами культурної, освітньої, релігійної, спортивної, розважальної діяльності на території України;
з) брокерська, комісійна або агентська винагорода, отримана від резидентів або постійних представництв інших нерезидентів щодо брокерських, комісійних або агентських послуг, наданих нерезидентом на території України на користь резидентів;
и) внески та премії на страхування або перестрахування ризиків в Україні (у тому числі страхування ризиків життя) або страхування резидентів від ризиків за межами України;
і) доходи, одержані від діяльності у сфері розваг (крім діяльності з проведення лотереї);
ї) доходи у вигляді благодійних внесків та пожертвувань на користь нерезидентів;
й) доходи від відчуження прав на видобуток та розробку родовищ корисних копалин, мінеральних джерел та інших природних ресурсів, розташованих на території України, що належать нерезиденту;
к) інші доходи від провадження нерезидентом господарської діяльності на території України, крім доходів у вигляді виручки або інших видів компенсації вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, переданих, виконаних, наданих резиденту (постійному представництву іншого нерезидента) від такого нерезидента, у тому числі вартості послуг із міжнародного зв`язку чи міжнародного інформаційного забезпечення.
Не є доходами для цілей цього пункту субсидії для повернення частини кваліфікованих витрат, передбачених Законом України "Про державну підтримку кінематографії в Україні".
За приписами підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, резидент, у тому числі фізична особа - підприємець, фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, або суб`єкт господарювання (юридична особа чи фізична особа - підприємець), який обрав спрощену систему оподаткування, або інший нерезидент, який провадить господарську діяльність через постійне представництво на території України, які здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.4-141.4.5 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, що сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності. Вимоги цього абзацу не застосовуються до доходів нерезидентів, що отримуються ними через їх постійні представництва на території України.
У разі якщо резидент (крім платників єдиного податку четвертої групи) здійснює на користь нерезидента виплату доходів, зазначених в абзацах четвертому - шостому підпункту 14.1.49 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, у сумі, що перевищує суму, що відповідає принципу "витягнутої руки", або виплачує інші доходи, прирівняні згідно з цим Кодексом до дивідендів, такий резидент має утримати з суми такого перевищення та з таких інших доходів податок на доходи нерезидента за ставкою в розмірі 15 відсотків (якщо інша ставка не встановлена міжнародним договором, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України). Такий податок має бути сплачений до граничної дати подання звіту про контрольовані операції за відповідний звітний (податковий) рік.
Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи, суд зазначає наступне.
Вищевикладені положення Податкового кодексу України зобов`язують резидента утримати податок з доходів нерезидента, види яких зазначено у підпункті 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України.
Висновки, викладені в акті документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Новомосковський посуд» від 19.07.2024 №2032/04-36-07-12/33905850, ґрунтуються на безпосередньому аналізі господарських операцій позивача з нерезидентами, в тому числі на вивченні документального оформлення таких операцій.
При цьому відповідач не розглядав під час проведення самої перевірки належність відповідних господарських операцій під виключення з оподаткування податком на доходи згідно положень підпункту «к» підпункту 141.4.1 пункту 141.4. статті 141 Податкового кодексу України
Основним доводом позивача в обґрунтування позовних вимог є посилання на положення підпункту «к» підпункту 141.4.1 пункту 141.4. статті 141 Податкового кодексу України, яким передбачено, що не є об`єктом оподаткування податком з доходів нерезидентів сума компенсації вартості робіт, послуг, наданих резиденту нерезидентом, незалежно від місця їх надання.
Водночас, як убачається з тексту акту перевірки, контролюючим органом не здійснено належного правового аналізу змісту зазначеної норми Податкового кодексу України у контексті її застосування до встановлених обставин. Зокрема, висновки щодо обов`язку позивача нарахувати та утримати податок з доходів нерезидентів сформульовані без врахування того, чи охоплюються відповідні виплати пільгою, передбаченою підпунктом «к» підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України.
Правову позицію з цього питання контролюючий орган виклав лише у розділі 2 відповіді на заперечення до акту перевірки від 19.08.2024 за вих. №21-231, в якій фактично повторюються первинні висновки акту перевірки, не надаючи самостійної правової оцінки застосовності відповідної податкової пільги до кожної окремої операції.
Суд звертає увагу, що згідно з підпунктом «к» підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування податком на прибуток іноземних юридичних осіб компенсація вартості будь-яких робіт і послуг, наданих резиденту нерезидентом, зокрема у сфері інжинірингу, консалтингу, оренди майна, участі у виставкових заходах тощо. Умовою застосування цієї пільги є те, що такі виплати не повинні відповідати визначенню доходу з джерелом походження з України, якщо відсутні інші підстави для оподаткування, передбачені Податкового кодексу України або міжнародними договорами.
Перевіркою повноти визначення суми податку з доходу нерезидента встановлено його заниження за період з 01.07.2017 по 31.12.2023 на загальну суму 382 184 грн., втому числі за 2017 рік на суму 15 384 грн.(за III квартал 2017 року на суму 15 384 грн.); за 2018 рік на суму 127 073 грн. (за ІІ квартал 2018 року на суму 15 971 грн., за ІІІ квартал 2018 року на суму 13 261 грн., за ІV квартал 2018 року на суму 97 841 грн); за 2019 рік на суму - 209 882 грн. (за ІІ квартал 2019 року на суму 22 336 грн., за ІІІ квартал 2019 року на суму 171 901 грн, за IV квартал 2019 року на-суму 15 645 грн.), за 2020 рік - на суму 13 696 грн. (за І квартал 2020 року на cyму 13 696 грн.), за 2021 рік на суму 4 663 грн. (за ІІ квартал 2021 року на суму 31 088 грн. (в ІІІ кварталі задекларували та сплатили податок - 26 425 грн;), за 2022 рік на суму 11 486 грн. (за І квартал 2022 року на суму 371 грн., за ІV квартал 2022 року на суму 11 115 грн.)
Перевіркою повноти та достовірності задекларованих платником податків показників у додатку ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за період з 01.07.2017 по 31.12.2023 на підставі, таких документів: договорів з додатками та додатковими угодами, інвойсів, актів виконаних робіт, платіжних доручень, банківських виписок, бухгалтерських регістрів по рахунках 311 «Поточні рахунки в національній валюті», 312 «Поточні рахунки в іноземній валюті», 3712 «Розрахунки за виданими авансами в іноземній валюті», 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками», 6415 «Розрахунки за податком з доходів нерезидентів», свідоцтв про резидентство та ін., встановлено, що ТОВ «Новомосковський посуд» задекларовано здійснення виплат на користь наступним нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України: DitmerTrading&Consulting BV,
Nethеrlands (Нідерланди) у вигляді доходів від інжинірінгу в загальній сумі 66 197 грн.,, ТОВ "ЕкспоЕліт" (російська федерація) у вигляді доходів від інжинірінгу в загальній сумі 531 017 грн., IKRA MAKINA SAN, VE Tic. А.S. (Туреччина) у вигляді доходів від інжинірінгу в загальній сумі 1 195 271 грн., ТОВ "ПрофіЕкспо" (російська федерація) у вигляді лізингової/орендної плати в загальній сумі 113 680 грн., VerkerkStandbouw BV (Нідерланди) у вигляді лізингової/орендної плати в загальній сумі 10 315 грн., MсCookFreeman (США) у вигляді, лізингової/орендної плати в загальній сумі 155 574 грн., TARSUS TURKEY FUARCILIK ANONIM SIRKETI (Туреччина),у вигляді лізингової/орендної плати в загальній сумі 176 168 грн., LBC Srl (Італія) у вигляді: інших доходів в загальній сумі 14 028 грн., MesseFrankfurtExhibitionGmbR (Німеччина) у вигляді лізингової/орендної плати в загальній сумі 419 864 грн., SALITА SYSTEMS FZC (OAE) у вигляді суми вартості товарів (робіт, послуг) (крім цінних паперів, та деривативів), що придбаваються у нерезидента, зазначеного в підпунктах «а», «в», «г» підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 розділу І Податкового кодексу України, у контрольованих операціях понад суму, яка відповідає принципу «витягнутої руки» (абзац другий підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 144 розділу ІІІ Податкового кодексу України) в загальній сумі 1 239 925 гривень.
Стосовно доходів SALITA SYSTEMS FZC (ОАЕ) інформація наведена у розділі «Дотримання платником податків вимог митного законодавства щодо подання (своєчасності подання) звіту про контрольовані операції (далі звіт про КО), повідомлення про участь у Міжнародній групі компаній (далі Повідомлення про МГК) та повноти включення в звіт КО» акту перевірки.
До перевірки надані наступні свідоцтва/сертифікати резидентства:
- свідоцтво резидента DitmerTrading&ConsultingBV від 01.08.2017, що компанія є резидентом Нідерландів у значенні статті 4 Конвенції про запобігання подвійного оподаткування між Королівством Нідерланди та Україною, підписане інспектором адміністративного офісу Податкової служби у місті Арнем, Нідерланди Є ван ден Борномта скріплено гербовою печаткою. Апостильовано за номером L 2017/8462 від 23.08.2017 державним секретарем по фінансах за дорученням, заступника генерального директора податкової митної адміністрації Б.А. Райдтом;
Підприємством застосовано звільнення від оподаткування доходів вищезазначених нерезидентів відповідно Конвенцій про уникнення подвійного оподаткування (ставка податку 0%), крім VerkerkStandbouw BV (Нідерланди), McCookFreeman (США), TARSUS TURKEY FUARCILIK ANONIM SIRKETI (Туреччина), LBC Srl (Італія), MessefrankfurtExhibitionGmbH (Німеччина), SALITA SYSTEMS FZC (ОАЕ), доходи яких оподатковуються за ставкою 15% відповідно до вимог пп.141.4.2 и пп.141 ст.141 Податкового кодексу України (далі по тексту ПКУ).
Поряд з цим, перевіркою встановлено невірне визначення виду та обсягів доходів, виплачених на користь нерезидентів, та обчислення податку, зокрема по наступним нерезидентам:
- DitmerTrading&Consulting BV, Netherlands (Нідерланди) в 2017 році встановлено заниження доходу на суму 81 грн., дане порушення не призвело до заниження податку з доходів нерезидента, у зв`язку з тим, що по перевірки надане свідоцтво про резидентство DitmerTrading&Consulting BV, Netherlands;
- ТОВ ЕкспоЕліт (Російська Федерація) в 2018 році встановлено заниження доходу на суму 2 264 грн., дане порушення не призвело до заниження податку з доходів нерезидента, у зв`язку з тим, що по перевірки надане свідоцтво про резидентство ТОВ ЕкспоЕліт;
- IKRA MAKINA SAN. VE Tic. A.S. (Туреччина) в 2019 році завищення доходу на суму 13 858 грн. та заниження податку у 2018 році на суму 97 841 грн., у 2019 році на суму 79 371 грн, у зв`язку з тим, що підприємством застосовано звільнення від оподаткування при відсутності свідоцтв про резиденство IKRA MAKINA SAN. VE Tic. A.S.;
- LBC Srl (Італія) в 2022 році невірно здекларований вид доходу (інші доходи замість доходи від інжинірінгу) та занижено податок з доходів нерезидента на суму 371 грн., у зв`язку з невірним його обчисленням (податок не було утримано з доходу нерезидента);
- TARSUS TURKEY FUARCILIK ANONIM SIRKETI (Туреччина) в 2021 році занижено податок з доходів нерезидента на суму 4 663 грн, у зв`язку з невірним його обчисленням (податок не було утримано з доходу нерезидента);
- MessefrankfurtExhibitionGmbH (Німеччина) в 2022 році занижено податок з доходів нерезидента на суму 11 115 грн, у зв`язку з невірним його обчисленням (податок не було утримано з доходу нерезидента).
Крім того, перевіркою за період з 01.07.2017 по 31.12.2023 встановлено, що ТОВ «Новомосковський посуд» не задекларовало доходи, виплачені на користь нерезидентів, із джерелом їх походження з України, а саме: ТОВ «МОККА Экспо Групп» (РФ), WMC PAVILIONS Ltd (США), Messe Frankfurt Exhibition GmbH, Bremen-HannovermbH (Німеччина), Projexeventservices LLC (ОАЕ), Dmg World Media Dubai (2006) Ltd Dubai branch (ОАЕ), FIERA MILANO SPA (Італія), LBC Srl (Італія) та RosemontInternationalHouseWaresAssociation (США).
Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» та «ТОВ «МОККА Экспо Групп» (РФ) укладено Договори, а саме: №106 від 17.03.2017 та №176 від 23.04.2018, відповідно до умов яких:
1.1. Виконавець бере на себе зобов`язання надати Замовнику послуги, зазначені в п. 1.2 цього договору, на виставці «House Hold Expo», що проходитиме в м. Москва на території МВЦ «Крокус Експо» у період з 12 по 14 вересня 2017 року (з 11 по 13 вересня 2018 року), а Замовник зобов`язується ці послуги прийняти та оплатити.
1.2. Виконавець надає наступні послуги:
1.2.1. Бронювання виставкової площі та забезпечення можливості розміщення виставкового стенду Замовника відповідно до плану-розсадки виставки.
Виставкова площа, надана Виконавцем і необхідна для розміщення стенду Замовника, становить 24 кв. м. Термін використання Замовником виставкових площ з 09 по 15 вересня 2017 року.
1.2.2. Забезпечення розміщення стандартного блоку інформації про Замовника в Офіційному каталозі виставки (500 знаків).
1.2.3. Надання Замовнику запрошувальних квитків на виставку з розрахунку 2 квитки на 1 кв. м виставкової площі (п. 1.2.1).
1.2.4. Надання Замовнику перепусток учасників виставки з розрахунку 1 перепустка на 3 кв. м виставкової площі (п. 1.2.1).
1.2.5. За окремою письмовою заявкою Замовника, поданою не пізніше 04 серпня 2017 року, за окрему плату Виконавець надасть додаткове обладнання.
1.2.6. За окремою письмовою заявкою Замовника, поданою не пізніше 04 серпня 2017 року, за окрему плату Виконавець організує індивідуальне прибирання виставкового стенду Замовника.
1.2.7. За окремою письмовою заявкою Замовника, поданою не пізніше 04 серпня 2017 року, за окрему плату Виконавець організує індивідуальну охорону виставкового стенду Замовника.
1.2.8. Окрім послуг, зазначених у цьому договорі, Замовник може отримати додаткові послуги відповідно до Переліку, який має Виконавець. Додаткове замовлення приймається Виконавцем з урахуванням можливості його виконання і оцінюється окремо.
1.3. Виконавець має право залучати для виконання взятих на себе зобов`язань третіх осіб, залишаючись при цьому відповідальним за їхні дії/бездіяльність перед Замовником.»
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» та компанією «Dmg World Media Dubai (2006) Ltd Dubai branch» (ОАЕ) укладено Договір на участь у виставці від 04.07.2019 відповідно до умов якого:
1. Організатор забезпечує, а учасник оплачує участь у виставці Me Design &Hospitality Week INDEX, яка буде проходити в Дубаї з 17.09.2019 по 19.09.2019. Стенд №1F21 загальною площею 18 м2; Організатор може надавати учаснику додаткові послуги, оформлені належним чином у вигляді Додатку до цього договору.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» та компанією «Messe Frankfurt Exhibition GmbH» укладено Договір на участь у виставці від 09.09.2019 відповідно до умов якого:
1. Організатор забезпечує, а учасник оплачує участь у виставці Ambiente, яка буде проходити у Франкфурті з 07.02.2020 по 11.02.2020. Організатор може надавати учаснику додаткові послуги, оформлені належним чином у вигляді Додатку до цього договору.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новомосковський посуд» та компанією «Messe Frankfurt Exhibition GmbH» укладено Договір на участь у виставці №16/11/22 від 16.11.2022 відповідно до умов якого:
1. Організатор забезпечує, а учасник оплачує наступні послуги за участь у виставці Ambiente 2023, яка буде проходити у Франкфурті на Майні з 03.02.2023 по 07.02.2023: оренду стенда; збори на участь; розміщення інформації в каталозі. Організатор може надавати учаснику додаткові послуги, оформлені належним чином у вигляді Додатку до цього договору.
На підтвердження виконання послуг за вищезазначеними Договорами, а також і з іншими нерезедентами, а саме: WMC PAVILIONS Ltd (США), Bremen-HannovermbH (Німеччина), Projexeventservices LLC (ОАЕ), FIERA MILANO SPA (Італія), LBC Srl (Італія) та RosemontInternationalHouseWaresAssociation (США) надані договори, акти виконаних робіт, інвойси, платіжні документи.
Суд зазначає, що характер спірних операцій (інжиніринг, лізинг, виставкові послуги тощо) не дає підстав для автоматичного визнання таких виплат доходами з джерелом походження з України. Зокрема, операції з надання послуг (робіт) на користь резидента без передачі прав або активів, що виникають в Україні - не утворюють податкового зобов`язання в частині податку на прибуток іноземних юридичних осіб.
Відповідачем в ході розгляд справи не спростовано, що виплати позивача нерезидентам не підпадають під регулювання підпункту «к» підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, або що існують інші обставини, які унеможливлюють застосування цієї пільги, зокрема відсутність належного підтвердження документального характеру витрат чи будь-які інші обставини.
Таким чином, спірні виплати позивача нерезидентам у перевіреному періоді за своєю правовою природою є відшкодуванням вартості послуг, фактично наданих позивачу, що, за змістом підпункту «к» підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування податком на прибуток іноземних юридичних осіб, а тому висновки податкового органу в цій частині є безпідставними та неправомірними.
Окрім того, встановлюючи юридичну природу спірних господарських операцій, суд зазначає, що вони були оформлені у вигляді цивільно-правових договорів між позивачем та відповідними нерезидентами (контрагентами), предметом яких було надання останніми послуг інжинірингу, оренди (лізингу) майна, а також інших послуг, пов`язаних з участю позивача у виставкових заходах та промоційній діяльності на території інших держав.
З урахуванням змісту укладених договорів, первинної бухгалтерської документації, що підтверджує факт виконання робіт/надання послуг, а також обставин, викладених у додатках до акту перевірки, суд приходить до висновку, що відповідні операції були спрямовані виключно на задоволення господарських потреб позивача резидента України.
Суд зауважує, що відповідно до листа ДФС України від 01.03.2017 №4291/6/99-99-15-02-02-15, а також відповідно до інформації, опублікованої 05.01.2017 на офіційному порталі Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, зазначено, що виплата резидентом на користь нерезидента доходу у вигляді компенсації вартості послуг із сертифікації приладу, наданих таким нерезидентом, не підлягає оподаткуванню в Україні.
Крім того, якщо підприємство здійснює перерахування коштів нерезиденту за договорами на надання послуг (зокрема, послуг оренди кутового стенда та послуг з обслуговування експонентів), і при цьому такі виставкові заходи проводяться за межами території України, то відповідні виплати також не підлягають оподаткуванню, оскільки не вважаються доходами нерезидента з джерелом їх походження з України.
Таким чином, з огляду на положення підпункту «к» підпункту 141.4.1 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України, компенсація вартості таких робіт та послуг, наданих резиденту України нерезидентами, не є об`єктом оподаткування податком з доходів нерезидентів, оскільки відповідні доходи не є доходами з джерелом їх походження з України у розумінні податкового законодавства.
У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 380/671/20 міститься правовий висновок, за змістом якого у положеннях Податкового кодексу України серед основних засад податкового законодавства передбачено принцип презумпції правомірності рішень платника податків суть якого зводиться до того, що у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу. Отже, мова йде не лише про загальнообов`язкове усунення юридичних колізій, яке є одночасно і правом (повноваженням), і процесуальним обов`язком суду при звичайному (безвідносно до виду правовідносин) правозастосуванні. Мова про порядок вирішення ситуацій, у яких стикаються (конфліктують) інтереси платника податків і контролюючого органу, а норми податкового права, що регулюють такі правовідносини, прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності, не є однозначними та допускають множинне трактування їхніх прав та обов`язків, внаслідок якого можливе вирішення справи як на користь платника, так і проти нього.
Презумпція сформульована як принцип у статті 4 Податкового кодексу України (підпункт 4.1.4). Саме таким чином встановлено найвищий ступінь її імперативності. Крім того, презумпція також закріплена як спеціальна норма у пункті 56.21 статті 56 Податкового кодексу України саме для цього виду правовідносин, що означає безумовне її врахування при вирішенні спорів, що регулюються означеною статтею.
Сама юридична конструкція норми пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна не лише у ситуації прямої суперечності норм, але й у будь-якій іншій ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду. Більше того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом. При цьому тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.
Вказаний підхід національного законодавства узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
В адміністративному судочинстві тягар доказування покладається на суб`єкт владних повноважень, а не на позивача. При цьому суб`єкт владних повноважень може посилатися лише на докази, які були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що вони не були отримані ним до його прийняття з незалежних від нього причин.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №420/9371/22.
Положеннями частини 3 статті 77 КАС України закріплено презумпцію неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права (зокрема, притягнення його до відповідальності), подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 29.09.2023 у справі №200/2859/19-а.
При вирішенні спору цього спору, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 18.10.2023 у справі №1.380.2019.004162.
У справі Кобець проти України Європейський суд з прав людини, керуючись критерієм доведення поза розумним сумнівом (рішення у справі Авшар проти Туреччини), вказав, що таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Принцип оцінки доказів поза розумним сумнівом полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення (рішення від 14.02.2008 у справі Кобець проти України).
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.06.2023 у справі №826/5397/18.
В своїй сукупності вказані нормативні положення свідчать, що саме відповідач повинен довести існування юридичного складу обставин, за наявності яких він може, а тому правомірно прийняв спірне рішення.
Всупереч зазначеному контролюючий орган в цій справі не довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень в оскаржуваній частині.
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно із частиною 1 і часиною 2 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський