Справа № 300/77/25
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2025 р. справа № 300/77/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу державної служби періоди роботи в органах державної податкової служби з 03.02.1997 по 10.04.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 18.12.2024,здійснивши нарахування та виплату пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від16.12.1993 за №3723-ХІІ з урахуванням довідок за №198/09-19-10-02 від 17.12,2024 та за №199/09-19-10-02 від 17.12.2024 про складові заробітної плати державного службовця та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, виданих Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.01.2025 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
23.01.2025 року через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Просить відмовити у задоволенні позову.
10.02.2025 року від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення.
20.01.2025 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшли пояснення щодо адміністративної справи, зазначає, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають до задоволення.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 24.06.2019 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У період з 19.03.1996 до 10.04.2023 включно позивач працювала в органах державної податкової служби; 18.03.1996 - прийняла присягу державного службовця, що підтверджується записами трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 19.08.1982.
18.12.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про
переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". До вказаної заяви позивачем долучено довідки, надані Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області за №198/09-19-10-02 від 17.12.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця станом на грудень 2024 року, а також довідку №199/09-19-10-02 від 17.12.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Одночасно, роз`яснено, що періоди роботи працівників/службових осіб державних податкових адміністрацій (інспекцій), посадових осіб державної податкової служби /органів доходів і зборів на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання - органи Пенсійного фонду України не зараховують до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. За результатами розгляду документів, враховано тільки період з 19.03.1996 по 02.02.1997 на посаді державного податкового інспектора відділу податків і зборів з колективних підприємств і кооперативів Державної податкової інспекції, що є недостатнім для призначення відповідного виду пенсії.
Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Суд, у відповідності до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Положеннями статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення позивача регулюються зокрема Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 за №889-VIII (надалі Закон №889-VIII), Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 за №3723-ХІІ (надалі Закон №3723-ХІІ), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за№1058-ІV (надалі Закон №1058-ІV).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків
роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Питання пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 за№3723-ХІІ (надалі, також - Закон №3723-ХІІ).
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 за №889-VІІІ (надалі, також - Закон №889-VІІІ), відповідно до статті 90 якого встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно з частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12
Так, частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах
державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім
місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно із пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно із пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається
Кабінетом Міністрів України.
Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, з огляду на зміст вищевказаної норми, необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом №889-VІІІ займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом №889-VІІІ мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
Тобто, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювати на посадах державних службовців; а також особи, які мати не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-V1ІІ, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Відповідно до оскаржуваного рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 24.12.2024 про відмову в призначенні пенсії, до стажу позивача роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, зараховано період з 19.03.1996 по 02.02.1997.
В той же час, відомостями трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 19.08.1982 підтверджується, що позивач працювала:
- з 19.03.1996 по 25.11.1996 - на посаді державного податкового інспектора відділу податків і зборів з колективних підприємств і кооперативів Державної податкової інспекції по м. Івано-Франківську; 18.03.1996 - прийняла Присягу державного службовця;
- з 26.11.1996 по 01.06.1997 - на посаді старшого державного податкового інспектора відділу податків і зборів з колективних підприємств і кооперативів Державної податкової адміністрації у м. Івано-Франківську; 03.02.1997 - присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби III рангу»;
- з 02.06.1997 по 31.08.1997 - на посаді старшого державного податкового інспектора відділу податків і зборів з державних підприємств за рішенням конкурсної комісії Державної податкової адміністрації у м. Івано-Франківську;
- з 01.09.1997 по 16.02.1998 - на посаді старшого державного податкового інспектора відділу прямих податків Державної податкової адміністрації у м. Івано-Франківську;
- з 17.02.1998 по 31.05.2000 - на посаді старшого державного податкового інспектора відділу прямих податків Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську; 01.03.2000 присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби II рангу»;
- з 01.06.2000 по 30.06.2002 - на посаді старшого державного податкового інспектора відділу справляння податків з великих платників Державної податкової інспекції у м. Івано- Франківську;
- з 01.07.2002 по 30.09.2004 - на посаді старшого державного податкового інспектора відділу прямих податків Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську; 01.04.2004 - присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби І рангу»;
- з 01.10.2004 по 19.01.2005 - на посаді старшого державного податкового інспектора відділу непрямих податків Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську;
- з 20.01.2005 по 31.10.2005 - на посаді головного державного податкового інспектора відділу непрямих податків Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську;
- з 01.11.2005 по 31.01.2007 - на посаді головного державного податкового інспектора сектору адміністрування ПДВ відділу оподаткування юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську;
- з 01.02.2007 по 05.03.2012- на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу ПДВ управління оподаткування юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську;
- з 06.03.2012 по 20.06.2013 - на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу ПДВ управління оподаткування юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області Державної податкової служби;
- з 21.06.2013 по 25.03.2015 - на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за декларуванням податку на додану вартість управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області; 21.06.2013 - присвоєно 13 ранг державного службовця; 17.12.2013 - присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи І рангу»;
- з 26.03.2015 по 20.03.2016 - на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за декларуванням ПДВ управління оподаткування юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області;
- з 21.03.2016 по 12.06.2017 - на посаді головного державного ревізора-інспектора відділу адміністрування ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано- Франківській області;
- з 13.06.2017 по 31.07.2017 - на посаді старшого державного ревізора-інспектора відділу камеральних перевірок податкової звітності Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області;
- 01.08.2017 по 05.12.2017 на посаді головного державного ревізора інспектора відділу камеральних перевірок податкової звітності Державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області;
- з 06.12.2017 по 02.09.2018 - на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб Державної податкової інспекції у м. Івано- Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області;
- з 03.09.2018 по 03.10.2019 - на посаді головного державного ревізора - інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб, контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Івано-Франківського управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області;
- з 04.10.2019 по 02.09.2020 - на посаді державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб Головного управління ДПС в Івано-Франківській області; 04.09.2019 - присвоєно 7 ранг державного службовця;
- з 03.09.2020 по 21.12.2020 - на посаді старшого державного ревізора-інспектора Івано-Франківського відділу податків і зборів з юридичних осіб, податків і зборів з фізичних осіб, камеральних перевірок податкової звітності та економічного аналізу, управління податкового адміністрування Головного управління ДГІС в Івано-Франківській області;
- з 22.12.2020 по 05.07.2022 - на посаді старшого державного ревізора-інспектора (з 28.10.2021 на посаді старшого державного інспектора) Івано-Франківського відділу камеральних перевірок, управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Відокремленого підрозділу ДПС Головного управління ДПС в Івано-Франківській області;
- з 06.07.2022 по 10.04.2023 - на посаді старшого державного інспектора Івано- Франківського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Відокремленого підрозділу Головного управління ДПС в Івано-Франківській
області; 05.10.2022 - присвоєно 6 ранг державного службовця;
- 10.04.2023 - звільнена з посади у зв`язку з виходом на пенсію (п.7 ч.І та ч. З ст.83 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2025 №889-VІІІ).
Пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VІІІ визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим
Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом №889-VІІІ обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (надалі, також - Порядок №283), та додатку до нього (були чинними до 01 травня 2016 року).
Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення стажу державної служби" від 03 травня 1994 року №283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Пунктом 1 Порядку №283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів
України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Частиною сімнадцятою статті 37 Закону №3723-ХІІ, в редакції Закону №404-VІІ від 04.07.2013, визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Крім того, спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб податкових органів в Україні, є Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VІ (надалі, також - ПК України).
Відповідно до пункту 341.1 статті 341 ПК України служба в контролюючих органах є професійною діяльністю придатних до неї за станом здоров`я, освітнім рівнем та віком громадян України, що пов`язана з формуванням державної податкової та митної політики в частині адміністрування податків, зборів, платежів, реалізацією податкової та митної політики, політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, а також із здійсненням контролю за додержанням податкового, митного та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Посадові особи контролюючих органів є державними службовцями (пункт 342.4 статті 342 ПК України).
Абзацами 1, 2 пункту 344.3 статті 344 ПК України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".
При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Враховуючи вищенаведене приходить до висновку, що періоди роботи позивача з 19.03.1996 по 10.04.2023 в податкових (контролюючих) органах, що становить більше 27 років, підлягає зарахуванню до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу"№ 3723-XII.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином з урахування задоволення позовних вимог, суд приходить висновку про необхідність стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу державної служби періоди роботи в органах державної податкової служби з 03.02.1997 по 10.04.2023.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", починаючи з 18.12.2024, здійснивши нарахування та виплату пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від16.12.1993 за №3723-ХІІ з урахуванням довідок за №198/09-19-10-02 від 17.12.2024 та за №199/09-19-10-02 від 17.12.2024 про складові заробітної плати державного службовця та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, виданих Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.