Справа № 520/15043/25
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 червня 2025 р. № 520/15043/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши позовну заяву позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з дати звільнення 15.05.2022 по дату фактичного розрахунку 11.04.2024;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з дати звільнення 15.05.2022 по дату фактичного розрахунку 11.04.2024.

Ухвалою суду від 16.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху. Надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з належним обґрунтуванням поважності причин пропуску процесуального строку.

На виконання ухвали суду представником позивача до суду надано заяву про поновлення строків.

В обґрунтування заявленого клопотання представником позивача зазначалось, що На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 у справі №380/18480/22 позивачу було виплачено суму одноразової грошової допомоги лише 11.04.2024, що підтверджується копією платіжної інструкції №2048 від 11.04.2024. Однак, позивачу було виплачено лише суму одноразової грошової допомоги, компенсації нестриманого речового майна та індексації грошового забезпечення, в той час, коли загалом затримка виплати належних сум при звільненні тривала з дня звільнення 15.05.2022 по день фактичного розрахунку 11.04.2024. Тобто позивач підтверджує, що датою фактичного розрахунку було 11.04.2024. Представник позивача зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з запитами про надання інформації стосовно сум виплат, їх розрахунку, а також посади з якої звільнявся позивач, оскільки від виду посади залежать конкретні показники посадового окладу та інших видів грошового забезпечення позивача. при проведенні вказаної виплати позивач стверджує, що йому не було відомо деталі обрахунку вказаних виплат, а також показники з яких вони проводились, оскільки Позивач не знав з якої посади відбувалося його звільнення зі служби. В свою чергу, лише з Витягу з Наказу №847-ОС від 10.09.2024 йому стало відомо, що до Наказу про його звільнення з служби було внесено зміни, а відтак розмір виплати на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 у справі №380/18480/22, а відтак і середнього заробітку за час вимушеної затримки з розрахунком, проводиться виходячи зовсім з інших показників, про які до отримання даного Витягу з Наказу Позивач не знав та не міг знати, оскільки цей Наказ було прийнято лише 10.09.2024, а отримано позивачем лише 13.09.2024.

Від представника відповідача до суду надійшли заперечення, де, зокрема, зазначалось, що 12.04.2024 №09/4420-24-Вих представнику позивача надано платіжну інструкцію від 10.04.2024 №2048, згідно якої вбачається, що кошти позивачу виплачені на виконання рішення у справі 380/18480/22 (призначення платежу). Відповіддю від 24.05.2024 №09/6438-24-Вих на вимогу адвоката надані розрахунки, згідно яких стає зрозумілим яким чином зроблений перерахунок грошового забезпечення (з урахуванням одноразових видів грошового забезпечення). Відповіддю від 13.09.2024 №09/11705-24-Вих вкотре повідомлено представнику позивача, щодо розрахунку за рішенням у справі 380/18480/22. Відтак, доводи представника позивача, що останній дізнався лише після розгляду клопотання про встановлення судового контролю, у зв`язку із долученням відповідачем доказів про виконання рішення суду є неприйнятним.

Ознайомившись із мотивами, наведеними позивачем у заяві, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з огляду на наступне.

Суд наголошує, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, а відтак строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення зазначеного заробітку обмежується місячним строком (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Що узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.01.2025 по справі № 320/26833/23.

Датою фактичного розрахунку з позивачем є 11.04.2024, проте до суду представник позивача звернувся 09.06.2025, тобто з суттєвим пропуском процесуального строку передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

З матеріалів справи та заяви про поновлення строків суд не вбачає жодних обґрунтувань та доказів на підтвердження поважності пропуску строку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Також Верховний Суд зазначив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

З огляду на долучені докази до позовної заяви, а також оцінюючи доводи заяви позивача про усунення недоліків та поновлення строку звернення до суду, суддя не знаходить підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Частиною 1 ст. 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Відтак, суд не вбачає підстав для поновлення процесуальних строків на звернення до суду, тому, враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.В. Мельников