Справа № 140/2933/25
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2933/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АБМ-ТРЕЙД» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АБМ-ТРЕЙД» (далі ТОВ «АБМ-Трейд», товариство, позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі митний орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Волинської митниці від 04.03.2025 №UA35 Форми "Р" та №UA36 Форми "Р".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що повідомленням від 23.01.2025 Волинська митниця поінформувала ТОВ «АБМ-Трейд» про проведення з 03.02.2025 тривалістю 5 (п`ять) робочих днів документальної невиїзної перевірки з питань дотримання вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, а саме правомірності застосування тарифної пільги (тарифної преференції) по сплаті ввізного мита за кодом митної преференції «410» в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 №1678-VII при митному оформленні товару за митною декларацією від 07.07.2021 №UA205140/2021/003716, під оформлення товару за митною декларацією.

За результатами перевірки складено акт №5/25/7.3-19/17/35580267 від 10.02.2025 в якому зафіксовані порушення:

1) статей 15, 16 Доповнення до Регіональної конвенції, частини першої статті 257, частини 5 статті 280, частини першої статті 281 Митного кодексу України (далі МК України), в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за №UA205140/2021/003716 на загальну суму 37 101,65 грн.

В цій частині відповідач видав і надіслав на адресу позивача таке податкове повідомлення- рішення від 04.03.2025 №UA36 Форма «Р» яким збільшено для ТОВ «АБМ-Трейд» розмір суми грошового зобов`язання за платежем Мито на товари, що ввозяться на територію України на суму 37 101,65 грн.

2) пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України (далі ПК України) в результаті чого нібито занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 7 420,33 грн.

25 лютого 2025 року ТОВ «АБМ ТРЕЙД» не погодившись із спірними висновками Волинської митниці, які були викладені в акті перевірки було подано заперечення із вимогою скасувати результати документальної невиїзної перевірки. В свою чергу митний орган, розглянувши подані заперечення, залишив їх без задоволення.

В подальшому відповідач видав і надіслав на адресу позивача податкове повідомлення-рішення від 04.03.2025 №UA36 Форма «Р» яким збільшено для ТОВ «АБМ-Трейд» розмір суми грошового зобов`язання за платежем Мито на товари, що ввозяться на територію України на суму 37 101,65 грн та податкове повідомлення-рішення від 04.03.2025 №UA36 Форма «Р», яким збільшено для ТОВ «АБМ-Трейд» розмір грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість (далі ПДВ) з товарів, ввезених товарів на територію України на загальну суму 8 126,36 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 742,03 грн.

Підставою для збільшення грошових зобов`язань із ПДВ та мита на товари із застосуванням штрафних санкцій послугував висновок митного органу про те, що в рамках заходів з контролю за правомірністю визначення країни походження товарів, які оподатковуються преференційними ставками мита, відповідачем було встановлено автентичність сертифікату з перевезення товару форми EUR.1 №267901 від 24.06.2021, але товар зазначений у сертифікаті не є продуктом походження в розумінні Протоколу №1 до Угоди про асоціація між Україною з однієї сторони та Європейським Союзом та Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, відповідно до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил проходження.

Зазначає, що для митного оформлення транспортного засобу декларантом було подано митні декларації, контракти з додатками та ряд інших необхідних документів, які були складені експортером Baumaschinen & Nutzfahrzeuge GmbH & Co KG (Німеччина), при цьому, жодних зауважень щодо форми та змісту поданих документів у Волинської митниці не виникало.

Результати перевірки свідчать, що сертифікат з перевезення (походження) товару EUR.1 від 24.06.2021 №А267901 є автентичним, але товар зазначений у цьому сертифікаті не є продуктом походження в розумінні Протоколу №1 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, та Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони відповідно до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження.

Також товариство уважає, що у митного органу не було законних підстав для проведення документальної невиїзної перевірки ТОВ «АБМ-Трейд», так як автентичність сертифікату EUR.1 від 24.06.2024 року №А267901 було підтверджено уповноваженим органом Федеративної Республіки Німеччини.

Вказує, що ключовою обставиною у даному спорі є те, що митним органом не наведено в акті перевірки беззаперечних доказів існування у позивача намірів фінансового характеру, спрямованих на ухиляння від сплати всіх необхідних платежів при митному оформленні.

Звертає увагу, що у імпортера відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера в момент оформлення та видачі сертифікату. Тобто, відповідальність за оформлення та видачу сертифікату і правдивість інформації, що в ньому зазначена, лежить виключно на експортерові (продавцеві).

Застосовуючи преференцію при митному оформленні товарів за МД від 07.07.2021 №UA205140/2021/003716 позивач обґрунтовано сподівався на добросовісність дій свого контрагента-експортера та не мав підстав піддівати ;правомірність видачі сертифікату походження на такий товар.

На переконання позивача, донарахування сум податкових зобов`язань після завершення процедури митного оформлення товарів, можливо виключно у разі умисного подання платником податків недостовірних документів або недостовірної інформації під час митного оформлення, однак в акті перевірки не містяться докази умисного надання ТОВ «АБМ-Трейд» недостовірних документів чи недостовірної інформації, або інших протиправних дій декларанта, які спричинили недобір обов`язкових платежів під час митного оформлення, а тому просить адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-14).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 58).

У відзиві на позовну заяву від 10.04.2025 представник відповідача заперечує проти позовних вимог, в обґрунтування своєї позиції вказує, що згідно пункту 7 частини першої статті 336, пункту 2 частини третьої статті 345, пункту 2 частини другої статті 351, статей 352, 354 МК України проведено документальну невиїзну перевірку згідно наказу Волинської митниці від 22.01.2025 №22 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «АБМ-ТРЕЙД» (), дотримання вимог законодавства України з питань митної справи», проведена документальна невиїзна перевірка ТОВ «АБМ-Трейд», стосовно питань митної справи у частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, а саме: правомірності застосування тарифної пільги (тарифної преференції) по сплаті ввізного мита за кодом митної преференції 410 в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII, під час оформлення товару за митною декларацією ІМ40ДЕ №205140/2021/003716 від 07.07.2021.

Вказана перевірка була розпочата у зв`язку з надходженням від уповноважених органів іноземних держав (Німеччини) документально підтвердженої інформації про не підтвердження преференційного походження товару, митне оформлення якого завершено, доведеної листами Держмитслужби України, а саме: Листи уповноваженого митного органу Федеративної Республіки Німеччини від 20.09.2024 № Z 4215-22/24-8, від 30.08.2024 № Z 4215В В120002(S-006/22) щодо результатів перевірки сертифіката з перевезення товару EUR.1.

Результати перевірки свідчать, що сертифікати з перевезення (походження) товару EUR.1 № 267901 від 24.06.2021 є автентичними, але товар зазначений у цьому сертифікаті не є продуктом походження в розумінні Протоколу № 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, та Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони відповідно до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження.

Отже, у відповіді уповноваженого органу Федеративної Республіки Німеччини чітко вказано про непідтвердження преференційного походження товару, зазначеного у сертифікаті з перевезення товару форми EUR.1 за результатами перевірки.

Таким чином, враховуючи інформацію уповноваженого органу Федеративної Республіки Німеччини товар, зазначений у сертифікаті походження товару EUR.1 № A 267901 від 24.06.2021 не має преференційного походження, відповідно до положень Доповнення І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Враховуючи, що для товару преференційне походження є визначальним для оподаткування, а інформація зазначена у сертифікаті походження товару EUR.1 про преференційне походження виявилась непідтвердженою, тому преференційна ставка ввізного мита до товарів застосована неправомірно.

Відтак, за результатами перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням отриманої інформації від уповноваженого органу Федеративної Республіки Німеччини відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 МКУ під час перевірки обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг та підстав для звільнення від оподаткування встановлено факт неправомірного застосування режиму вільної торгівлі та застосування зменшеної ставки мита до товару оформленого за МД від 07.07.2021 № UA205140/2021/003716.

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів ТОВ «АБМ-Трейд» за МД від 07.07.2021 № UA205140/2021/003716 на загальну суму 44521,98 грн, в тому числі: ввізне мито на суму 37101,65 грн та податок на додану вартість на суму 7420,33 грн.

Хоча відповідач не володіє доведеними фактами, які б свідчили, що ТОВ «АБМ-Трейд» удавано, цілеспрямовано створило умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПК України, МК України та Конвенцією, в той же час ТОВ «АБМ-Трейд» було письмово проінформовано про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання платником податків вимог законодавства України з питань митної справи, предмет такої перевірки, проте під час проведення перевірки ТОВ «АБМ-Трейд» із заявами, зауваженнями щодо проведення перевірки та поясненнями до Волинської митниці не зверталась.

З урахуванням наведеного уважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що відповідає вимогам митного законодавства, а тому є законними та обґрунтованими (арк. спр. 61-69).

На адресу суду 16.04.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив від 14.04.2025 №14/04-1, у якій останній підтримав позицію, викладену у позові та додав, що представником відповідача не дотримано вимог щодо подання документів в електронній формі, а саме накладено кваліфікований електронний підпис лише на заяву по суті справи, однак докази про накладення кваліфікованих електронних підписів на додатках до відзиву відсутні. Також вказує про відсутність підтвердження повноважень представника відповідача (арк. спр. 142-145).

З приводу вищевказаного суд зауважує, що процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21 (далі - Положення).

Надсилання у встановленому порядку процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням такою особою власного електронного підпису.

Відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 18 КАС України особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (далі - ЄСІТС) або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Згідно з пунктом 24 Розділу ІІІ Положення підсистема «Електронний суд» (Електронний суд) - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

За визначеннями, наведеними у підпункті 5.4 пункту 5 розділу I Положення, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, який містить обов`язкові реквізити документа, правовий статус якого засвідчено кваліфікованим електронним підписом автора.

Положеннями пунктів 26-27 розділу ІІІ Положення передбачено, що електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС. До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Тобто, надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд" з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного кваліфікованого електронного підпису.

Відповідно до пункту 39 розділу ІІІ Положення документи, що надійшли через Електронний суд, реєструються судами, іншими органами та установами в системі правосуддя в день їх надходження упродовж робочого дня або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, за загальними правилами реєстрації вхідної кореспонденції, визначеними Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та відповідними інструкціями з діловодства в судах чи в інших органах та установах у системі правосуддя.

Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи через "Електронний кабінет".

Водночас здійснити реєстрацію офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) за відсутності власного кваліфікованого електронного підпису неможливо. Тому усі документи, що надійшли до суду саме через зазначений сервіс, вважаються такими, що подані з використанням власного електронного підпису.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 у справі №9901/335/20 (провадження №11-361заі20) та підтримані постановою Верховного Суду від 20.02.2025 у справі №580/1558/24.

З приводу непідтверджених повноважень суд зазначає, що наявними матеріалами справи, а саме Довіреністю у порядку передоручення від 12.11.2024, Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.11.2024, Положенням про юридичне управління Волинської митниці, затвердженого наказом Волинської митниці від 03.06.2024 №164, Положенням про відділу представництва інтересів держави в судах юридичного управління Волинської митниці, Наказом Волинської митниці від 17.07.2023 №421-о «Про призначення», посадовою інструкцією державного службовця, Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.01.2023 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 підтверджується наявність повноважень у ОСОБА_1 вчиняти дії від імені юридичної особи в порядку самопредставництва Волинської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби (арк. спр. 70-86).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за позовом ТОВ «АБМ-Трейд» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень за участі представника відповідача (арк. спр. 150-151).

Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

У відповідності до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у ТОВ «АБМ-Трейд» наявні такі види економічної діяльності (КВЕД) як: 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах (основний); 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.28 Вирощування пряних, ароматичних і лікарських культур; 01.46 Розведення свиней; 01.62 Допоміжна діяльність у тваринництві; 21.20 Виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 52.10 Складське господарство; 71.20 Технічні випробування та дослідження (арк. спр. 47).

Волинською митницею 22.01.2025 на підставі пункту 7 частини першої статті 336, пункту 2 частини третьої статті 345, пункту 2 частини другої статті 351 МК України у зв`язку з надходженням документально підтвердженої інформації від уповноважених органів Федеративної Республіки Німеччина № Z 4215-22/24-8 від 20.09.2024, № Z 4215B-В 120002 (S-006/22) від 30.08.2024 про не підтвердження преференційного походження товару, митне оформлення якого завершено за митною декларацією від 07.07.2021 № UA205140/2021/003716, винесено наказ №22 «Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «АБМ-ТРЕЙД» () вимог законодавства України з питань митної справи» (далі наказ від 22.01.2025 №22) (арк. спр. 87).

На виконанням вимог частини четвертої статті 351 МК України ТОВ «АБМ-Трейд» направлено повідомлення від 23.01.2025 №7/3-2/19/13/1079 про призначення документальної невиїзної перевірки з 03.02.2025 тривалістю 5 робочих днів, місце проведення якої Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, разом з копією наказу від 22.01.2025 №22 та яке, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, було отримано за довіреністю представником ТОВ «АБМ-Трейд» 31.01.2025 (арк. спр. 88-89).

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 336, пункту 2 частини третьої статті 345, пункту 2 частини другої статті 351, статей 352, 354 МК України проведено документальну невиїзну перевірку, за результатами якої складено акт №5/25/7.3-19/17/35580267 від 10.02.2025 «Про результатами документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АБМ-ТРЕЙД» () вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування за митною декларацією від 07.07.2021 № UA205140/2021/003716 (далі акт перевірки) (зворот арк. спр. 90-95).

Вказаним актом встановлено порушення: статі 15, 16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, частини першої статті 257, частини п`ятої статті 280, частини першої статті 281 МК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на загальну суму 37101,65 грн; пункту 190.1 статті 190 ПК України, в результаті чого занижене податкове зобов`язання по сплаті ПДВ на суму 7420,33 грн.

Акт перевірки направлено товариству рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та було отримано уповноваженою особою позивача 18.02.2025, про що вказує підпис та печатка у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (арк. спр. 97-98).

ТОВ «АБМ-Трейд» 25.02.2025 направило заперечення на акт перевірки разом із підписаним примірником акту (зворот арк. спр. 98-102).

За результатами розгляду заперечення на акт перевірки позивача повідомлено, що висновки акту перевірки про результати документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «АБМ-Трейд» вимог законодавства України з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг із звільнення від оподаткування за МД від 07.07.2021 №UA205140/2021/003716 залишаються без змін, а заперечення без задоволення, відповідь є невід`ємною частиною Акту. Податкові повідомлення-рішення будуть прийняті в термін, визначений законодавством (арк. спр. 103-106).

На підставі акту перевірки контролюючим органом 04.03.2025 прийнято податкові повідомлення-рішення форми «Р» №UA35, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання на суму 8 662,36 грн та форми «Р» №UA36, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання на суму 37 101,65 грн (зворот арк. спр. 107-111).

ТОВ «АБМ-Трейд», не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішеннями контролюючого органу звернулась із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 50 МК України передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною першою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Частинами першою та другою статті 293 МК України передбачено, що особою, на яку покладається обов`язок із сплати митних платежів, є декларант. Особою, на яку покладається обов`язок із сплати донарахованих митних платежів - податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки, є відповідний платник податків.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

За правилами, наведеними у статті 345 МК України, документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи (частина перша).

Документальні перевірки дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, проводяться митними органами з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України (частина друга).

Митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, застосування знижених ставок ввізного мита;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або умовам процедури кінцевого використання, та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території (частина третя).

Згідно з частиною шостою статті 345 МК України результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення митним органом суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, здійснення заходів, передбачених законами України.

Частиною другою статті 351 МК України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи, під час здійснення пост-митного контролю, аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Відповідно до частини першої статті 352 МК України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Таким чином, митний орган вправі проводити документальні перевірки платників податків після проведення митного оформлення товару та його випуску у вільний обіг з підстав виявлення фактів або отримання документів, інформації (відомостей), що свідчать про порушення законодавства України з питань митної справи.

Як встановлено судом, на підставі наказу Волинської митниці від 22.01.2025 №22 відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ «АБМ-Трейд» вимог законодавства України з питань митної справи.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що підставою для призначення перевірки слугували: лист уповноваженого митного органу Федеративної Республіки Німеччини від 20.09.2024 № Z 4215-22/24-8, від 30.08.2024 Z 4215D B120002(S006/22) щодо результатів перевірки сертифіката з перевезення товару EUR.1.; лист Держмитслужби від 23.09.2024 №15/15-03-01/7/5016 щодо результатів перевірки сертифіката товару EUR.1.; доповідна записка від 08.10.2024 №15-04/15-03/10324 щодо опрацювання інформації отриманої листом Держмитслужби від 23.09.2024 №15/15-03-01/7/5016 про результатами перевірки документів походження товарів; доповідна записка від 20.01.2025 №19/19/630 про результати розгляду матеріалів, надіслані доповідною запискою управлінням проведення митного аудиту Волинської митниці від 08.10.2024 №15-04/15-03/10324, що свідчить про порушення вимог законодавства з питань митної справи в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг із звільнення від оподаткування при митному оформленні товару платником податків ТОВ «АБМ-Трейд» за митною декларацією від 07.07.2021 №UA205140/2021/003716 (зворот арк. спр. 89-90, 114-119).

Наведене вказує на дотримання порядку проведення документальної невиїзної перевірки позивача.

Вирішуючи питання щодо правомірності прийнятих відповідачем за результатами проведеної перевірки оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 271 МК України мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Нормами підпункту «в» пункту 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Згідно з пунктом 187.8. статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Згідно з пунктом 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування податком на додану вартість для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті й включаються до ціни товарів.

Ввізне мито, відповідно до положень статті 272 МК України, встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори. У разі якщо імпорт товару є об`єктом антидемпінгових, компенсаційних або спеціальних заходів, тарифні пільги (тарифні преференції) не встановлюються або зупиняються чи припиняються, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Верховна Рада Законом України №1678-VII від 16.09.2014 ратифікувала Угоду від 27.06.2014 про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, якою, серед іншого, передбачено поглиблену та всеохоплюючу зону вільної торгівлі між Україною та Європейським Союзом.

Стаття 26 частини 1 глави 1 розділу IV Угоди встановлює, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I «Щодо визначення концепції походження товарів і методів адміністративного співробітництва» (далі - Протокол I, до цієї Угоди).

Стаття 29 частини 1 глави 2 розділу IV Угоди визначає, що кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Пункт 1 статті 2 розділу 2 Протоколу I встановлює, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до пункту 1 статті 16 розділу 5 Протоколу I товари, що походять з Європейського Союзу, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22 (1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

За змістом пунктів 1-6 статті 22 розділу 5 Протоколу 1 декларація інвойс, зазначена в статті 16 (1) (b) цього Протоколу, може бути складена:

(a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу,

Або (b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте затверджений експортер у розумінні статті 23 цього Протоколу не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам країни експорту письмове зобов`язання нести повну відповідальність за всі декларації інвойс, у яких він зазначений, так, ніби вони підписані ним власноручно. Декларація інвойс може бути складена експортером тоді, коли товари, яких вона стосується, експортуються, або після експортування за умови подання цієї декларації в країні імпорту не пізніше ніж протягом двох років після імпортування товарів, яких вона стосується.

Статтею 33 Протоколу І регулюються питання щодо перевірки підтверджень походження. Так, пунктом 1 цієї статті встановлено, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку (пункт 2 статті 33 Протоколу I).

Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними (пункт 3 статті 33 Протоколу І).

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути повідомлені про її результати якомога раніше. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та, чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу (пункт 5 статті 33 Протоколу I).

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції (пункт 6 статті 33 Протоколу I).

Згідно з частинами першою, другою, шостою статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до частини першої статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Частина третя статті 43 МК України встановлює, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до частини восьмої статті 43 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або митним органом встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати митному органу для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Частиною дев`ятою цієї статті Кодексу передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Згідно з частинами першою, другою статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару митний орган у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати оригінали документів про походження такого товару. У разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу в обов`язковому порядку лише у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в митного органу є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

За змістом частини першої статті 289 МК України обов`язок із сплати митних платежів виникає, зокрема, після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання; в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Судом встановлено, що за МД UA205140/2021/003716 від 07.07.2021 було ввезено товар, який декларувався платником податків із застосуванням преференції за кодом «410» «товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС» і, як наслідок, з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм статті 16 Протоколу 1 «Щодо визнання концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до економічної частини Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII та в рамках дії норм статті 15 Доповнення 1 «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження (зворот арк. спр. 119-120).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає, що основним спірним питанням наявності у платника податків права на митне оформлення товару, що імпортується за преференційною ставкою ввізного мита є підтвердження походження цих товарів.

Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених Митним кодексом України. Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом.

У разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Угода про асоціацію з ЄС та, зокрема, Протокол I до цієї угоди передбачає чіткий алгоритм дій митного органу у випадку виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару. У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, щодо країни походження, при ввезенні (пересиланні) на митну територію України товарів, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків на підставі відомостей, зазначених у таких документах. Податкове зобов`язання може визначатися контролюючим органом і після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, за результатами документальної перевірки.

За висновками, наведеними Верховним Судом у постановах від 31.07.2024 у справі №260/6407/21 від 01.03.2021 у справі №240/7093/19 та від 11.04.2022 у справі №260/2805/20 митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з наявністю відповідей компетентних органів, що видали документ, або компетентної організації країни, зазначеної як країна походження товару, щодо проведення перевірки документів про походження товару.

Так, як вбачається із матеріалів справи, керуючись частинами першою, другою статті 33 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VIII та статтею 32 Доповнення 1 «Підтвердження походження» до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження, в рамках заходів з контролю за правомірністю визначення країни походження товарів, які оподатковуються преференційними ставками мита, Держмитслужбою було направлено на перевірку до митного органу Федеративної Республіки Німеччини сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 № А 267901 від 24.06.2021. Експортером товару у сертифікаті зазначено «M.O. Baumaschinen & Nutzfahrzeuge GmbH & Co.KG» (Німеччина).

Листом Державної митної служби України від 23.09.2024 №15/15-03-01/4/5016 надіслано відповідь уповноваженого митного органу Федеративної Республіки Німеччини № Z 4215B-B 120002(S-006/22) від 30.08.2024, про результати перевірки сертифіката з перевезення EUR.1 № А 267901 від 24.06.2021 (арк. спр. 113). Результати перевірки свідчать, що сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 № А 267901 від 24.06.2021 є автентичним, але товар зазначений у цьому сертифікаті не є продуктом походження в розумінні Протоколу № 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, та Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони відповідно до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Таким чином, враховуючим інформацію уповноваженого органу Федеративної Республіки Німеччини товар, зазначений у сертифікаті походження товару EUR.1 № А 267901 від 24.06.2021 не має преференційного походження, відповідно до Доповнення І «Визначення поняття «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження та, відповідно, не може бути застосований преференційний режим з наданням звільнення від оподаткування по ввізному миту.

При цьому, суд зауважує, що компанія-експортер, зазначивши декларативно в інвойсі про походження товарів з території Європейського Союзу повинна у подальшому в ході перевірки документально підтвердити походження вказаних товарів, в тому числі й обставини, що матеріали, використані при виготовленні товару, також здебільшого походять з Європейського Союзу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 31.07.2024 у справі №260/6407/21.

З урахування зазначеного, суд відхиляє доводи позивача про те, що оскільки до митного оформлення декларантом надано всі документи, визначені чинним законодавством, які надано експортером та підтверджують право ТОВ «АБМ-Трейд» на преференцію, то листи уповноважених органів іноземних держав не можуть бути беззаперечним доказом щодо не підтвердження пільгового походження.

При цьому не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що сертифікати про походження EUR.1 не є скасованими та недійсними не визнані, тобто є чинними, а отже є єдиними документами, що підтверджують походження товару з країн Європейського Союзу та надають пільги зі сплати митних платежів, оскільки результат перевірки свідчить, що сертифікати з перевезення товару EUR.1 хоча і є автентичними документами, однак товар, зазначений у цьому сертифікаті не є продуктом походження в розумінні Протоколу №1, про що чітко зазначено у листах відповідних уповноважених органів.

Суд також зауважує, що хоча експортер - «Baumaschinen & Nutzfahrzeuge GmbH & Co KG» зареєстрований та фактично здійснює свою господарську діяльність на території Європейського Союзу (Федеративна Республіка Німеччина), однак товари можуть бути класифіковані як такі, що мають походження з Договірної Сторони-експортера, за умови, що не менше 40 % їхнього складу становлять матеріали, виготовлені там.

Таким чином, для підтвердження походження товару недостатньо лише того, що експортер знаходиться на території Європейського Союзу.

Окрім того суд зауважує, що лист Baumaschinen & Nutzfahrzeuge GmbH & Co KG від 12.03.2025 (арк. спр. 44), яким підтверджується факт походження товару не надавався до митного органу під час проведення перевірки, водночас такий лист не є тим документом, що беззаперечно підтверджує місце походження товару.

В контексті наведеного мав місце факт неправомірного застосування зменшеної ставки мита до товарів у розумінні Доповнення І до Регіональної конвенції в рамках Угоди про асоціацію.

Враховуючи, що перевіркою походження товару не підтверджено їх преференційне походження, оподаткування товару за МД типу ІМ40ДЕ (додаток 1 до акта перевірки) повинно здійснюватися зі сплатою ввізного мита за ставкою на дату здійснення митного оформлення, відповідно до Закону України від 19.09.2013 №584-VIII «Про Митний тариф України».

Відтак, у розглядуваному випадку у Волинської митниці були правові підстави для донарахування грошових зобов`язань ТОВ «АБМ-Трейд», адже результати перевірки дотримання законодавства України з питань митної справи за митними деклараціями, які були об`єктом перевірки на предмет обґрунтованості та законності отримання пільг і звільнення від оподаткування, показали, що преференційне походження товару не підтверджене у встановленому порядку.

При вирішенні спору судом враховано позицію Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №380/2397/22, де Верховний Суд зробив висновок, що у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей, зокрема, стосовно країни походження при ввезенні (пересиланні) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган самостійно визначає базу оподаткування та податкові зобов`язання платника на підставі відомостей, зазначених у таких документах, безвідносно до завершення митного оформлення товару та їх виписку.

З приводу аргументів у позовній заяві про те, що в імпортера (позивача) відсутній обов`язок чи необхідність перевіряти законність дій експортера в момент оформлення та видачі сертифікатів EUR.1 та декларації інвойс, суд зазначає, що у зазначених зовнішньоекономічних відносинах обов`язок з визначення, декларування і сплати мита та податків відповідно до вимог національного законодавства і ратифікованих Верховною Радою України міжнародних договорів України має саме платник податків - ТОВ «АБМ-Трейд», а тому саме позивач, а не продавець товару, несе відповідальність за повноту виконання цього обов`язку. Формальна наявність поданих до митного оформлення сертифікатів з перевезення товару EUR.1, за видачу яких несе відповідальність експортер, не є достатньою підставою для висновків про вчинення ТОВ «АБМ-Трейд» всіх необхідних та залежних від нього дій для здійснення декларування «преференційного походження» ввезеного товару та отримання пільги тарифної преференції.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що оскільки саме результати перевірки щодо походження товару є підставою для відмови у наданні платнику податків права на преференції, а за результатами звернення до уповноважених митних органів іноземних держав підтверджено, що сертифікат ЕUR.1 хоча і автентичним, однак товар, зазначений у цьому сертифікаті, не є продуктом проходження в розумінні Протоколу 1 до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони відповідно до Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АБМ-ТРЕЙД» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

01 липня 2025 року