Справа № 161/12854/25
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/169/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитроци Б.М.

за участю представника позивача Коваленко М.

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Величко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом управління ДМС України у Волинській області до громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 про затримання особи з метою забезпечення примусового видворення за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

УДМС України у Волинській області звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про затримання особи з метою забезпечення примусового видворення за межі України.

Свій позов обґрунтовує тим, що 01.07.2025 року працівниками Управління Державної міграційної служби України у Волинській області виявлено громадянина республіки білорусь ОСОБА_2 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснено перевірку, за результатами якої встановлено, що інформація щодо оформлення документів на право проживання в Україні( посвідки на тимчасове/постійне проживання), інформація про в`їзд/виїзд на територію України, у період з 01.07.2018 року по 01.07.2025, відносно нього відсутня.

Крім того, у відповідача відсутні документи, що підтверджують громадянство України визначені статтею 5 Закону України «Про громадянство України». При цьому, останній у судовій процедурі встановлення особи, яка є громадянином України не перебуває.

Вказує, що з пояснень відповідача встановлено, що він прибув в Україну та офіційно ніде не працював, не звертався до органів міграційної служби з будь-яких питань.

Зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, керував т/з не маючи на це право, керував т/з в нетверезому стані, керував т.з. в стані сп`яніння. Крім того, притягувався до кримінальної відповідальності на території України за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Також, особу відповідача встановлено та підтверджено паспортом громадянина республіки білорусь серії НОМЕР_1 виданим 20.11.2003 року, терміном дії до 28.02.2023 року.

01.07.2025 року громадянина республіки білорусь ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил перебування в Україні, а саме, проживання без документів на право проживання, перевищення строку перебування понад 30 днів за частиною другою статті 203 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В подальшому, 01.07.2025 року працівниками УДМС у Волинській області відповідача затримано в адміністративному порядку для з`ясування обставин правопорушення, припинення адміністративного правопорушення (відсутній паспортний документ надає право на виїзд з України) до 72-ох годин.

Враховуючи, що громадянин республіки білорусь ОСОБА_1 перебуває на території України з порушенням строків встановлених законодавством України понад 30 днів, крім того ухиляється від виїзду за межі території України, паспортний документ в іноземця недійсний тому процедура добровільного повернення до нього бути застосована не може.

У зв`язку з чим, просить постановити рішення про затримання вказаного громадянина з метою забезпечення примусового видворення в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на 6 місяців.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просила його задовольнити.

Відповідач та його представник не заперечували щодо задоволення позовної заяви, вказали, що ОСОБА_1 має намір повернутись додому, проте у нього закінчився строк дії паспорта і він позбавлений можливості це зробити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон), визначено що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Пунктом 14 частини першої статті 1 вказаного Закону визначено, що нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно із частиною третьою статті 9 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 25 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Враховуючи, що громадянин республіки білорусь ОСОБА_4 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території України з порушенням строків встановлених законодавством України понад 30 днів, крім того ухиляється від виїзду за межі території України, паспортний документ в іноземця недійсний, тому процедура добровільного повернення до нього бути застосована не може.

Частиною 1 статті 26 Закону передбачено що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Разом з тим, абзац 1 частини 8 статті 26 із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту державного кордону України» передбачає, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Як з`ясовано в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 на сьогоднішній день не має дійсного паспортного документу, який надає право на виїзд з України, тому рішення про примусове повернення відносно останнього, не може бути прийняте з урахуванням вимог абзацу 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Також, частиною першою статті 31 вказаного Закону встановлено, що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Разом з тим, на сьогоднішній день, відповідач в процедурі визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не перебуває (а.с. ).

Проте, останній перебуває на території України, порушуючи міграційне законодавство України, в останнього відсутні діючі документи, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України, тобто продовжує перебувати на території України без законних на те підстав.

Як слідує із матеріалів справи, 01.07.2025 року уповноваженими працівниками УДМС у Волинській області було затримано відповідача для з`ясування обставин правопорушення, припинення адміністративних правопорушень, у порядку ч. 2 ст. 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення строком на 72 години та в подальшому прийнято рішення про примусове видворення його з України (а.с. ).

Відповідно до ч. 1 статті 23 розділу III Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до законодавства України.

Частиною 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Передбачених законом підстав для передачі відповідача на поруки або внесення ним застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення, в судовому засіданні не встановлено.

Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність викладених доказів, а також беручи до уваги, що відповідач порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, є нелегальним мігрантом, ухиляється від виїзду з України, не має постійного місця праці, відсутні стабільні джерела доходів, є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також існує ризик його втечі чи переховування, що є підставою для його затримання.

Частиною 11 ст. 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Разом з тим, на думку суду, позивачем не доведено наявність обставин для затримання відповідача на строк шість місяців, який є досить значним і необґрунтованим та вважає достатнім строк затримання останнього з метою забезпечення примусового видворення за межі території України терміном до шести місяців.

А тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до ПТПІ узгоджуються з положеннями національного законодавства і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 6, 9, 77, 79, 241-246, 288, 289, 293, 295, 371 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Затримати громадянина республіки білорусь ОСОБА_2 / ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк до 6 (шести) місяців.

Строк затримання рахувати з моменту фактичного затримання.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасниками справи є:

Позивач - управління Державної міграційної служби України у Волинській області, адреса: м. Луцьк, вул. Градний Узвіз, 4, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 01 липня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк