Справа № 140/3595/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3595/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Волинського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі також ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі також ГУ ПФУ в Херсонській області, відповідач-2) у якому просила:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення в період з 26.04.1986 по 30.05.1994 (згідно довідки №1099 від 19.03.2025, виданої Пнівненським старостинським округом №13 Камінь-Каширської міської ради Волинської області) та призначити і виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня виникнення права на пенсію (з 26.02.2025).

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є потерпілою особою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 03.12.2020.

21.03.2025 вона звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії. За принципом екстериторіальності вказана заява була розглянута ГУ ПФУ в Херсонській області, рішення якого їй відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Дану відмову у призначенні пенсії позивачка вважає неправомірною.

Зазначає, що вона має право на зменшення пенсійного віку як особа, яка в установленому порядку набула статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та проживала у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 30.05.1994, що підтверджується довідкою №1099 від 19.03.2025, виданої Пнівненським старостинським округом №13 Камінь-Каширської міської ради Волинської області.

Вказує, що періоди її трудової діяльності на території, що не відносяться до зони гарантованого добровільного відселення (м. Луцьк), доводять лише те, що вона працювала, а не проживала там. Стверджує, що на роботу добиралася транспортом (відстань є не дуже великою, а доїзд був зручним).

З огляду на вказані підстави позивач просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.30).

Представник ГУ ПФУ в Херсонській області у відзиві від 29.04.2025 на позовну заяву просила у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю. Заперечуючи доводи позову, представник даного відповідача зазначила, що за результатами розгляду документів позивачки встановлено, що відповідно до записів трудової книжки № НОМЕР_2 , остання у період з 18.02.1991 по 31.01.1995 остання працювала у Луцькому виробничому-торговому шовковому об`єднанні м. Луцьк. Тому період з 18.02.1991 по 31.01.1995 виключено з періоду проживання на території зони гарантованого добровільного відселення.

Документами підтверджено відповідно до частини 2 статті 55 Закону ЧАЕС періоди роботи (проживання) на території зони гарантованого добровільного відселення, особи станом на 01.01.1993 - 04 роки 09 місяців 22 дні. Початкова величина зниження пенсійного віку за роботу на території зони посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 по 31.07.1986 на - 3 роки, додаткове зниження величини пенсійного віку 1 рік за 2 роки проживання на - 2 роки. Право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку підтверджено на 5 років, тобто по досягненню 55 років. Станом на момент подання заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 виповнилося 54 роки.

Оскільки у заявниці тривалість страхового стажу на дату досягнення віку 55 (60-5) років становила менше, ніж 28 (33-5) роки, що є недостатнім для призначення пенсії після досягнення зазначеного віку, то враховуючи положення частини 2 статті 26 Закону №1058 та частини першої і другої статті 55 Закону ЧАЕС, право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 5 років заявниця набуває після досягнення віку 58 років (63-5) при необхідному страховому стажі від 20 (25-5) років до 30 (35-5) років. За наданими документами ОСОБА_1 набуде право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років, по досягненню 58 років.

Щодо посилання позивачки на наявне у неї посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, вказує, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону № 796-XII. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.

Вважає, що ГУ ПФУ в Херсонській області правомірно прийнято рішення №1 від 28.03.2025 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років та не досягненням відповідного віку на дату звернення (а.с.35-39).

Відповідач-1 (ГУ ПФУ у Волинській області) відзив на позовну заяву ОСОБА_1 не подав.

Про розгляд даної справи Волинським окружним адміністративним судом відповідач-1 був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в електронний кабінет ГУ ПФУ у Волинській області від 10.04.2025 (а.с.32).

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, що закріплені у статті 129 Конституції України та статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що ним створені належні умови для учасників судового процесу в реалізації останніми своїх прав, передбачених КАС України для висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус громадянина потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Волинською облдержадміністрацією 03.12.2020, видане повторно взамін посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.07.1993 (а.с.15-16).

21.03.2025 ОСОБА_1 звернулася до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку (а.с.45).

Рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області від 28.03.2025 №19 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Як підстава такої відмови у даному рішенні зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_4 від 12.12.1988 №03-07 заявниця працювала у Луцькому виробничо-торговому шовковому об`єднанні м. Луцьк з 18.02.1991 по 31.01.1995. Тому період з 18.02.1991 по 31.01.1995 виключено з періоду проживання на території зони гарантованого добровільного відселення: з 26.04.1986 по 17.02.1991 04 роки 09 місяців 22 дні. Початкова величина зниження пенсійного віку за роботу на території зони посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 по 31.07.1986 на 3 роки, додаткове зниження величини пенсійного віку 1 рік за роки проживання на 2 роки. Право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку підтверджено на 5 років, тобто по досягненню 55 років (а.с.25-26).

Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV), якою визначено, що право на пенсію за віком особи набувають при досягненні 60-річного віку та за наявності страхового стажу з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 рік.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII від 28.02.1991 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-XII) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Отже, право на застосування положень статті 55 Закону №796-XII щодо виходу на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку мають лише ті особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, і вказана обставина повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Таким чином, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01.01.1993 необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993 (подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі №460/23707/22).

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Постанова №106).

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2023 №55-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 січня 2024 року за №1/41346), які набрали чинності 15 лютого 2024 року, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.

Як визначено статтею 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Як встановлено судом, ОСОБА_1 має статус громадянина потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 3, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Волинською облдержадміністрацією 03.12.2020 (видане повторно взамін посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.07.1993).

Разом з тим, суд відхиляє доводи позивачки про те, що наявність у неї посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи автоматично підтверджує факт її проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII, а вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою у цій території.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2024 при розгляді справи №460/19947/23.

Верховний Суд (постанови від 19.09.2019 у справі №556/1172/17, від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23) вказав, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує саме із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Як випливає із тексту рішення ГУ ПФУ в Херсонській області №19 від 28.03.2025, за результатами розгляду документів, доданих до заяви встановлено, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_4 від 12.12.1988 №03-07 заявниця працювала у Луцькому виробничо-торговому шовковому об`єднанні м. Луцьк з 18.02.1991 по 31.01.1995. Тому період з 18.02.1991 по 31.01.1995 виключено з періоду проживання на території зони гарантованого добровільного відселення: з 26.04.1986 по 17.02.1991 04 роки 09 місяців 22 дні.

Отже, ключовим питанням у цій справі є підтвердження належними та допустимими доказами факту фізичного перебування позивачки на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням на цій території у період з 18.02.1991 по 31.01.1995.

Як слідує із матеріалів справи, факт проживання ОСОБА_1 на території зони гарантованого добровільного відселення в с. Соснівка, Камінь-Каширського району Волинської області підтверджується довідкою, виданою старостою Пнівненського старостинського округу №13 відповідно до якої зазначено, що позивачка проживала і була зареєстрована з 25.02.1971 по 30.05.1994 по АДРЕСА_1 , яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення третьої категорії (а.с.17).

Згідно з додатком 1 до Постанови №106 с. Соснівка включене у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесені до зони гарантованого добровільного відселення.

Разом з тим, не є спірною та обставина, що у період з 18.02.1991 по 31.01.1995 позивачка працювала у Луцькому виробничому-торговому шовковому об`єднанні м. Луцьк. Вказана обставина підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_4 (а.с.19-24).

Суд наголошує, що законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи в зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не з періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини.

Таким чином, належних та допустимих доказів, що підтверджують факт проживання або роботу позивача у зоні гарантованого добровільного відселення у спірний період (з 18.02.1991 по 31.01.1995) матеріали справи не містять.

При цьому у спірному рішенні від 28.03.2025 вказано, що початкова величина зниження пенсійного віку за роботу позивачки на території зони посиленого радіологічного контролю з 26.04.1986 по 31.07.1986 на 3 роки, додаткове зниження величини пенсійного віку 1 рік за роки проживання на 2 роки. Право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку підтверджено на 5 років, тобто по досягненню 55 років.

Вік позивачки станом на момент подання заяви про призначення пенсії 54 роки 26 днів.

Таким чином, ОСОБА_1 не досягла відповідного віку на дату звернення для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд відхиляє доводи позивачки про те, що період її проживання в селі Соснівка можуть підтвердити показання свідків, оскільки покази свідків не надавались у пенсійний орган до винесення спірного рішення. Окрім того, заяв свідків не подано ОСОБА_1 і до суду.

Відтак ГУ ПФУ в Херсонській області правомірно відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII у зв`язку з відсутністю підстав для зменшення пенсійного віку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність спірного рішення.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 243-297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 01 липня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; НОМЕР_5 ).

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, м. Луцьк, Київський майдан, 6; ).

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, Херсонська область, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6; ).

Суддя Н. В. Стецик