Справа № 520/13182/2020
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року

м. Київ

справа № 520/13182/2020

касаційне провадження № К/9901/13874/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Харківської міської (далі - Митниця) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 (суддя Волошин Д.А.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 (головуючий суддя - Подобайло З.Г., судді - Бартош Н.С., Григоров А.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Велотрейд» (далі - Товариство) Слобожанської митниці Держмитслужби (правонаступником якої є Харківська митниця) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Товариство звернулось до суду із позовом до Митниці, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA807000/2020/001977/2 від 25.09.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807170/2020/01087 від 25.09.2020.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалося на те, що визначення Митницею митної вартості товарів, які ввозились позивачем на митну територію України, по другорядному (резервному методу), а не по основному методу (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)), як було здійснено позивачем, суперечить вимогам Митного кодексу України, оскільки декларантом були надані всі необхідні документи для ідентифікації товарів, що ввозились, та підтвердження заявленої ним митної вартості останніх.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 25.11.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021, позов задовольнив: визнав протиправними та скасував рішення про коригування митної вартості товарів UA807000/2020/001977/2 від 25.09.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807170/2020/01087 від 25.09.2020.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем подано всі належні та допустимі докази в підтвердження правильності обраного методу визначення митної вартості товару та числових значень останньої, а отже, як наслідок, відсутність у відповідача підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за іншим (другорядним) методом.

Митниця оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанції до Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, який ухвалою від 24.05.2021 відкрив касаційне провадження у справі та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження Митниця посилається на те, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції прийнято без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 826/19400/15, від15.05.2018 у справі № 809/1260/17, від 02.04.2019 у справі № 826/14258/15, від 02.04.2019 у справі № 815/4150/14, від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 19.06.2018 у справі № 818/1220/17, від 11.09.2020 у справі № 820/10288/15. Зокрема, підстави касаційного оскарження, зазначені скаржником, які зводяться до того, що: обов`язок доведення митної ціни товарів лежить на позивачу; спрацювання профілю ризику в системі АСАУР вже свідчить про наявність обгрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів; договір транспортного експедирування не був поданий позивачем разом із митною декларацією.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство просить суд відмовити у її задоволенні, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 24.06.2025 визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи і призначив попередній розгляд справи на 26.06.2025.

У відповідності до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у справі здійснено заміну відповідача його процесуальним правонаступником - Харківською митницею згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 895 та наказами Державної митної служби України від 19.10.2020 № 460, від 30.06.2021 № 472.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та, враховуючи межі касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що 02.03.2020 року між Товариством (покупцем) та HEBEI WANDA TYRE CO, LTD (Китай) (продавцем) був укладений договір постачання продукції № HW-02/03-2020 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору № HW-02/03-2020 продавець повинен поставити частини і комплектуючі велосипедів (далі - товар), а покупець повинен прийняти і оплатити його на умовах, вказаних в цьому контракті. Товар по цьому договору повинен бути поставлений до України на умовах FOB-Ксинганг, Китай (у відповідності до Інкотермс-2010), якщо інше не передбачене в інвойсі (пункт 3.1 договору). Датою поставки вважається дата оформленої вантажної митної декларації (пункт 3.2 договору).

До вказаного договору був оформлений інвойс WDP2007LMS-VTD005 від 27.07.2020 на загальну суму 35099,00 доларів США, в якому встановлені умови оплати, а саме - оплата протягом 120 днів з моменту прибуття контейнера в порт призначення.

На підтвердження митної вартості товару декларант позивача відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України подав до Митниці обов`язкові документи: декларацію митної вартості ІМ №UA807170/2020/049702 від 25.09.2020, договір № № HW-02/03-2020 від 02.03.2020, інвойс WDP2007LMS-VTD005 від 27.07.2020 на загальну суму 35099,00 доларів США, копія рахунку на оплату №1495 від 15.09.2020 від ТОВ «АФ-Групп», копія довідки про транспортно-експедиційні витрати №1509-1 від 15.09.2020 ТОВ «АФ-Групп», лист від HEBEI WANDA TYRE CO, LTD , що надавався на запит Митниці, сертифікат від 12.08.2020 №204403АО/044493, виданий ССРІТ/ССООІС Республікою КНР на англійській мові та китайській мові.

За результатом розгляду поданих декларантом документів відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від №UA807000/2020/001977/2 від 25.09.2020 за другорядним методом (резервним).

У вказаному рішенні митний орган вказав, що декларантом заявлений до декларування товар (31 графа), а саме:

- велосипедні покришки пневматичні гумові, нові у кількості 1300 шт., вартість яких становить 26313,06 USD (по курсу 28,24 грн.), після коригування митної вартості товару митним органом вартість становила 29208,20 USD з транспортними витратами. Враховуючи те, що курс валюти в рішенні про коригування митної вартості товарів визначено 28,24 грн, різниця показників митної вартості товару, визначених митним органом та позивачем становить 81529,75 грн.,

- ободні стрічки для велосипедів з гуми, нові, для захисту ободи колеса, вартість яких становить 1707,21 USD (по курсу 28,24 грн.), після коригування митної вартості товару митним органом вартість становила 1938,44 USD з транспортними витратами. Враховуючи те, що курс валюти в рішенні про коригування митної вартості товарів визначено 28,24 грн, різниця показників митної вартості товару, визначених митним органом та позивачем становить 6 529,93 грн.

При цьому, митним органом у графі 33 рішення вказано, що у відповідності до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України проведена процедура консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено у електронному повідомленні, направленому декларанту. Обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог статей 54, 55, 57, 58, 59 Митного кодексу України: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також в зв`язку з тим, що документи подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (- задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари оформлені митницями ДМС України у максимально наближений термін, - відсутній договір щодо надання транспортних послуг, наданий звіт про оцінку майна №10/09/2020/01 від 10.09.2020 щодо вартісних характеристик не прийнято для підтвердження митної вартості з причин розбіжностей, а також у зв`язку з ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, та вимогою декларанта надати рішення про коригування митної вартості; 2) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація щодо угод на ідентичні товари. Джерелом інформації для даного рішення є наявна а митному органі цінова інформація про митні оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін, за фактами митних оформлень, що наявні у ЄАІС та АСМО Інспектор: №UA500500/2020/502015 від 15.08.2020, № UA 500050/2020/209663 від 11.09.2020. Також вказано, що при прийнятті даного рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом ДФС України від 11.09.2015 № 689. Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) у відповідності до статті 60, 61 МК України. Розрахунок митної вартості складає: товар 1) 2,01 $/кг та 3,01 $/кг. Вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених пунктом З статті 53 Митного кодексу України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом наведено у електронному повідомленні декларанту.

Таким чином, правовою підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідачем вказано положення статей 54-64 Митного кодексу України, а фактичною підставою слугувало висновки суб`єкта владних повноважень про спрацювання модуля АСАУР, недостатність поданих документів для визначення складових митної вартості, розбіжності в ціновій інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

У подальшому на виконання цього рішення про коригування митної вартості Митницею було прийнято рішення у формі картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807170/2020/01087 від 25.09.2020 року.

З метою уникнення простою товару позивач подав нову митну декларацію № UA807170/2020/049702 від 25.09.2020, де оформлено товар під гарантію у порядку частини сьомої статті 55 Митного кодексу України.

Позивач, вважаючи зазначені рішення та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правомірності прийняття Митницею оскаржуваних рішення та картки відмови, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду виходить із наступного.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами частини другої статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з частинами першою - третьою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Частинами другою та третьою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій та підтверджується матеріалами справи, позивачем надано митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, підставою для коригування митної вартості товару, була, зокрема, відсутність договору щодо надання транспортних витрат.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що позивач не заперечував, що ним не було подано договору щодо надання транспортних послуг, оскільки для підтвердження транспортних витрат в порядку статті 53 Митного кодексу України необхідний не договір щодо надання транспортних послуг, а документи, в яких вказується ціна за ці транспортні витрати, такими документами, на думку позивача, є рахунок на оплату та довідка про транспортно-експедиційні витрати, які були надана Товариством разом із митною декларацією, що знайшло своє відображення у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807170/2020/01087 від 25.09.2020 року.

Крім цього, як на підставу для коригування митної вартості товару Митниця посилалася на те, що неможливо ідентифікувати вантаж, що мітиться в контейнері.

В свою чергу, судами було встановлено, що наявність будь-яких розбіжностей у коносаменті та митній декларації КНР відсутні, оскільки у митній декларації КНР №30503446 вказано номер контейнера MRKU4102581, у домашньому коносаменті вказано також номер контейнера MRKU4102581 та номер коносамента, який є bill of lading № QKL20071021. Вказаний номер коносамента визначений в переліку документів, що містяться в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 807170/2020/01087 від 25.09.2020. Номер контейнера також вказано в документах, що підтверджують транспортні витрати, та в митній декларації №UA 807170/2020/049702 на МД-6, графа 31 (сторінці 3 і Графі 2), а саме MRKU4102581. Крім того, у Коносаменті (Bill of lading) № QKL20071021 вказується «bicycle tyre велосипедна шина, покришка, bicycle tube - камера, труба до велосипеда, bicycle rim tape - стрічка для ободів велосипедів».

Відтак, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що подані документи містять усі відомості, на підставі яких митний орган мав можливість дійти висновку про підтвердження витрат Товариства на транспортування товару, заявленого декларантом до митного оформлення, відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України.

З огляду на викладене, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Товариством було подано до Митниці повний пакет документів на підтвердження достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості товару, оскільки всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару та не було дотримано послідовності застосування кожного наступного методу при обґрунтованості неможливості застосування кожного з попередніх методів визначення митної вартості задекларованого позивачем товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

При цьому, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду відхиляє як безпідставні, посилання скаржника на те, що в Єдиній автоматизованій інформаційній системі наявна інформація про те, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, оскільки: отримана з бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Касаційний суд наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо скасування рішення Митниці про коригування митної вартості та картки відмови є правильними та підлягають залишенню без змін.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконані всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлені обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для його перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. 52, п.1 ч.1 ст. 349, ст. 350, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Харківської митниці залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.І. Бившева В.В. Хохуляк Р.Ф. Ханова