Справа № 199/9601/24
Суддя: Гречана В. Г.
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 199/9601/24
провадження № 2-а/208/62/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі

головуючого судді Гречаної В.Г.,

секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 199/9601/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 14/7203 від 22.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2025 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержиснька надійшли за підсудністю матеріали цивільної справи № 199/9601/24 за позовом ОСОБА_1 до до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 14/7203 від 22.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що 22.10.2024 року постановою начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника ОСОБА_2 № 14/7203 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000,00 грн.

Згідно даної постанови ОСОБА_1 , 15.07.2024 року в особливий період і під час дії воєнного стану, перебуваючи в м. Родинське Покровського району Донецької області, отримав власноруч від військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 повістку на своє ім`я до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 на 09:00 годину 17.07.2024 року з метою звірки облікових даних та подальшого визнання його призначення на особливий період, однак військовозобов`язаний солдат запасу ЗСУ ОСОБА_1 проігнорував цей виклик, не виконавши тим самим зобов`язання, які передбачені абз. 2 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчиним правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Однак із зазначеною вище постановою не погоджується, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ніяких повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не отримував. 22.10.2024 року його було затримано працівниками поліції та примусово доставлено у м. Добропілля до головного спеціаліста ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу. В ході оформлення адміністративних матеріалів він пояснював, що ніяких повісток він не отримував, а його підпис хтось підробив, що це не його підпис, однак його доводи були проігноровані і не прийняті до уваги. Окрім того, йому взагалі не було роз`яснено право на захист, матеріали про адміністративне правопорушення розглянуті без його участі взагалі. Копію постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності йому було видано лише 07.11.2024 року

Також зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушененя він показував працівникам ІНФОРМАЦІЯ_3 свої військово облікові документи, які він своєчасно оновив в додатку «Резерв+».

Таким чином, при притягненні його до адміністративної відповідальності йому не було роз`яснено право на захист і не враховані всі обставини справи, які мають значення для справи, у зв`язку з чим його безпідставно притягнуто для адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке ним фактично не вчинялося. Просить суд скасувати постанову, яко.їю його незаконно визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передьаченеого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2025 року, адміністративну справу №199/9601/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.01.2025року позовну заяву було залишено без руху та надано пощивачу термін для усуненнявиявлених судом недоліків.

17.01.2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви та ухвалою суду від 20.01.2025 року відкрито провадження у справі № 199/9601/24 та призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сахно Д.І., будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Заяв та клопотань не подавали. Про причини відсутності не повідомили. Позов ними не відкликаний, тому суд приходить до висновку, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, а відтак розгляд справи можливий за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку судових повісток та ухвали про відкриття провадження по справі до електронного кабінету відповідача по справі через систему ЕСІТС в судове засідання не з`явились. Своїм правом на подання відзиву до суду не скористався.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Постановою № 14/7203 від 22.10.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Згідно постанови № 14/7203 від 22.10.2024 про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , 15.07.2024 року в особливий період і під час дії воєнного стану, перебуваючи в м. Родинстке Покровського району Донецької області, отримав власноруч від військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 повістку на своє ім`я до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 на 09:00 годину 17.07.2024 року з метою звірки облікових даних та подальшого визнання його призначення на особливий період, однак військовозобов`язаний солдат запасу ЗСУ ОСОБА_1 проігнорував цей виклик, не виконавши тим самим зобов`язання, які передбачені абз. 2 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчиним правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Частиною 2 ст. 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ч.7 ст.1 вказаного Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період

Як вбачається з даних позовної заяви та підтверджується відміткою в паспорті, а дакож в додатку «Резерв+ місцем реєстрації та фактичного проживання позивача по справі є: АДРЕСА_2 .

Як стверджує у своєму позові позивач жодних повісток особисто йому ніхто не вручав, то у нього були відсутні зобов`язання з`являтися до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідачем по справі ніяких доказів на спростування доводів позивача суду не надав.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24 лютого 2022року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначеного чіткого порядку припинення особливого періоду.

Тобто, з 18 березня 2014 року і по теперішній час в Україні діє особливий період.

Відповідно до ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадян України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвитку України чи проходять службу у військовому резерві зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указу Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

-проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішенням комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського ТЦК та СП, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно із ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані:

- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені їє парва, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправними та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Отже в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В ч.1 ст. 72 КАС України зазначено, що доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначене перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на сонові яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної соосби в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шаляхлм надання доказів.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Так, спірні правовідносини у даній справі склалися з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Як зазначає позивач у своїх доводах, жодної повістки про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де він перебував на обліку як військовозобов`язаний він не отримував, а підпис про отримання повістки зроблений не ним, а якоюсь іншою особою, тому й не був обізнаний про необхідність його явки.

Однак, відповідачем по справі не надано суду доказів отримання повістки позивачем або її вручення шляхом направлення поштовим відправлення через «Укрпошта», або надання будь-якого підтвердження про відмову позивачем отримати її, що на думку суду свідчить про недоведеність факту належного повідомлення позивача про необхідність прибуття до ТЦК та СП, що в свою чергу спростовує факт порушення ним військового обліку, який виразився в неприбутті на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Аналізуючі усі наявні в справі докази вбачається, що посадова особа, якою була прийнята постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП не було в повній мірі з`ясовані всі обставини справи, не надано їм належної оцінки, що в свою чергу привело до прийняття, на думку суду, необґрунтованого рішення.

Суд звертає увагу на те, що згідно положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд, відкриваючи провадження по справі надав відповідачу можливість подати відзив на позов та, ураховуючи принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідач мав час та можливість надати суду документи, які були підставою для складання оскаржуваної постанови та викласти свої доводи та заперечення проти позову, однак наданим правом не скористався.

За таких обставин, суд, з урахуванням норма матеріального та процесуального права, вважає, що доводи позивача щодо відсутності доказів його належного оповіщення про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 є обґрунтованими, оскільки жодними іншими доказами зі сторони відповідача вони не спростовані.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач здійснив розгляд справи не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та виніс Постанову № 14/7203 від 22.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення по справі, що є підставою для її скасування.

Верховний Суд в постанові від 08.07.2020 рок по справі № 463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративне правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені події та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року зазначено про те, що обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція.

Таким чином, наявність усіх юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що відповідач не довів правомірності свого рішення, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, на підставі ч.1 ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

На підстав вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7,9,287+289,291 КУпАП, та ст.ст. 5,20,72-76,79,256,286,293 КАСУ України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 14/7203 від 22.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 , №14/7203 від 22.10.2024 року про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 грн. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , провадженням закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Г. Гречана