Справа № 160/28629/24
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
при секретарі Лемзікової В.С.
представника позивача адвоката Горбаня Р.С.,
представника відповідача Сербулової К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-
28 жовтня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
21 листопада 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про вирішення спору без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
25 листопада 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло заперечення на заяву.
25 листопада 2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі стосовно неможливості визначення поданого відповідачем відзиву, як процесуального документу. Крім того, позивачем було зазначено, що відповідачем до власного відзиву на позовну заяву не додано документів на підставі яких було проведено перевірку. Також наголошено про безпідставність висновків відповідача, зроблених за результатами проведення перевірки та про порушення останнім вимог законодавства при підписанні акта перевірки.
У підготовчому судовому засіданні 23.12.2024 року було оголошено перерву до 06.01.2025 року о 13:00 год.
06 січня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі щодо причинно-наслідкового зв`язку проведення перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області шляхом використання інформації отриманої незаконним шляхом, що мало наслідком порушення законодавства при призначенні та проведені перевірки. Так, позивачем було зазначено, що з огляду на ст. 60 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», інформація надана НБУ до ДПСУ на підставі якої проведено перевірку є банківською таємницею, а відтак до такої інформації застосовується положення ст.61 та ст. 62 ЗУ «Про банки та банківську діяльність».
Також, 06 січня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
06 січня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.
У підготовчому судовому засіданні 06 січня 2025 року було оголошено перерву до 13.01.2025 року о 15:00 год
13 січня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній повторно наголошував на грубому та суттєвому порушенні законодавства при розкритті банківської таємниці та призначенні перевірки та прийнятті наказу на проведення перевірки, а також під час оформлення результатів такої перевірки.
13 січня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній зазначив, що нормою ст. 72 ПКУ не передбачено надання НБУ до органів ДПС інформації про рух коштів на рахунках та/або про значний обсяг переказів на рахунки фізичної особи. Крім того, інформація, що містить банківську таємницю надана НБУ до податкового органу не вважається податковою інформацією в силу приписів ст. 72 ПКУ та отримана з грубим порушенням процедури отримання такої інформації у відповідності до продцедури, встановленої ст. 73 ПКУ.
У підготовчому судовому засіданні 13 січня 2025 року було оголошено перерву до 20.01.2025 року о 14:30 год.
20 січня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останнім підтримано власну правову позицію, викладену у позовній заяві та попередньо наданих до суду додаткових поясненнях, з зазначенням аналогічних доводів та тез.
У підготовчому судовому засіданні 20 січня 2025 року усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання було витребувано у відповідача лист ДПСУ №8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 (вхідний ГУ ДПС №1751/8 від 26.03.2024), у зв`язку з чим оголошено перерву до 27.01.2025 року о 15:00 год.
24 січня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про долучення доказів, яким, на виконання усної ухвали суду, постановленої у підготовчому судовому засіданні 20.01.2025 року, було надано до суду лист ДПСУ №8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 (вхідний ГУ ДПС №1751/8 від 26.03.2024).
У підготовчому судовому засідання 27 січня 2025 року було оголошено перерву до 10.02.2025 року о 13:00 год.
10 лютого 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли додаткові пояснення, в яких останнім, зокрема, зауважено, що згідно ЗУ «Про банки та банківську діяльність», Національний банк України має право надавати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про банки чи клієнтів банків, що збирається під час здійснення банківського або валютного нагляду, нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, оверсайту платіжної інфраструктури, перевірки банку з питань дотримання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, і становить банківську таємницю, у випадках, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".Національний банк України має право розкривати органам державної влади інформацію, що становить банківську таємницю та зібрану під час виконання ним його функцій, якщо така інформація може свідчити про правопорушення та/або використовуватися для запобігання, виявлення, припинення, розслідування правопорушень, притягнення винних осіб до відповідальності за їх вчинення.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 24.02.2025 року о 13:00 год.
У підготовчому судовому засіданні 24.02.2025 року було оголошено перерву до 06.03.2025 року о 10:00 год.
06 березня 2025 року на електронну пошту суду від представника позивача адвоката Горбаня Руслана Сергійовича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У підготовчому судовому засіданні 06 березня 2025 року було оголошено перерву до 31.03.2025 року о 12:00 год.
25 березня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
26 березня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останнім зазначено, що він не вважає, що надана НБУ інформація до ДПС може вважатись податковою інформацією та використовуватися контролюючим органом при проведенні перевірки.
У підготовчому судовому засіданні 31 березня 2025 року було оголошено перерву до 07.04.2025 року о 12:00 год.
03 квітня 2025 року до суду від представника позивача адвоката Горбаня Руслана Сергійовича надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.
У підготовчому судовому засіданні 07 квітня 2025 року було оголошено перерву до 21.04.2025 року о 13:00 год.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 19.05.2025 року о 14:00 год.
У судовому засіданні 19 травня 2025 року було оголошено перерву до 02.06.2025 року об 13:00 год.
02 червня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 16.06.2025 року о 11:00 год.
09 червня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останнім підтримано власну правову позицію, викладену у позовній заяві та попередньо наданих до суду додаткових поясненнях, з зазначенням аналогічних доводів та тез.
В судовому засіданні 16 червня 2025 року представник позивача підтримав пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому та у додаткових поясненнях доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні 16 червня 2025 року пред`явлений позов не визнав та, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях доводи, просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.06.2024 року №2373-п, на підставі пп. 191.1.1 п. 191.1. ст.191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, п.78.1.2, п.78.1 ст.78, ст.79, пп.69.351 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та у зв`язку і отриманням інформації щодо значних обсягів переказів на рахунок фізичної особи із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) фізичною особою платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 17.07.2024 року тривалістю 10 робочих дні. Перевірку провести за період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р. з метою дотримання вимог податкового та іншого законодавства.
Копія наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.06.2024 року №2373-п та Повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 17.06.2024 року №357 були направлені засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, проте 08 липня 2024 року вказаний лист було повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
За результатами проведеної перевірки складено акт від 06.08.2024 №2216/04-36-24-09/ НОМЕР_1 , відповідно до висновків якого, перевіркою пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.6, 1.7, 1.8 плану перевірки порушень не встановлено. Документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлені порушення платником податків ОСОБА_1 :
- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 176.1 ст.176, п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік;
- пп. 164.2.20 п. 164.2 ст.164, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст.168 та п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України, а саме: заниження загального річного оподатковуваного доходу внаслідок недекларування грошових коштів, які надійшли від фізичних осіб на банківський рахунок із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у сумі 10 140 732.00 грн. в результаті визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік на суму 1 825 331,76грн.;
- пп.1.2, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за 2023 рік на суму 152 110,98 грн;
- п. 121.2 ст.121, щодо ненадання відповіді на запит, контролюючого органу, надісланий відповідно до підстав, передбачених підпунктом 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.
Враховуючи вищевикладене, перевіркою встановлено порушення пгі.164.2.20 п. 164.2 ст.164. пп. 168.2.1 п. 168.2 ст.168 та п. 167.1 ст.167 Кодексу у зв`язку з неподанням платником податків ОСОБА_2 декларації про отримані у 2023 році інші доходи у сумі 10140732.00 грн. із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) та донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1 825 331,76 грн.(10 140 732,00 х 18% = 1 825 331,76 грн.)
У зв`язку із встановленням порушення пп.1.2, пл.1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Кодексу позивачу донараховано військовій збір у розмірі 152 110,98 грн. (10 140 732,00 х 1,5 % = 152 110,98 грн.)
Перевіркою повноти сплати (перерахування) сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які підлягають сплаті платником податків самостійно, встановлено, що в порушення пп. в) 168.4.5 п.168.4 ст.168 та пп.1.4, п.161 підрозділу 10 розділу XX ПКУ фізичною особою ОСОБА_3 не сплачено (перераховано) податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з інших доходів отриманих у 2023 році.
На підставі висновків акта перевірки від 06.08.2024 №2216/04-36-24-09/ НОМЕР_1 , ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.09.2024 року:
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовує та визначає Податковий кодекс України (ПК України)
Згідно положень пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Відповідно до положень п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
У відповідності до п. 78.1. Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.1);
- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (пп. 78.1.4).
Відповідно до положень п. 79.1, 79.2 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Як вбачається з матеріалів справи, наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.06.2024 року №2373-п, на підставі пп. 191.1.1 п. 191.1. ст.191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, п.78.1.2, п.78.1 ст.78, ст.79, пп.69.351 п.69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та у зв`язку і отриманням інформації щодо значних обсягів переказів на рахунок фізичної особи із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) фізичною особою платником податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) було призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 17.07.2024 року тривалістю 10 робочих дні. Перевірку провести за період з 01.01.2023р. по 31.12.2023р. з метою дотримання вимог податкового та іншого законодавства.
« 1) для поповнення рахунків гравців на вебсайтах для азартних ігор, що діють без відповідної ліцензії, використовувалися перекази між рахунками фізичних осіб з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) за схемою, де:
гравець під час реєстрації на вебсайті отримував реквізити ЕПЗ іншої фізичної особи та переказував кошти цій фізичній особі;
після вищезазначеного переказу рахунок гравця на сайті для азартних ігор поповнювався, і він далі виконував ставки та використовував послуги казино;
кошти, що надходили за реквізитами ЕПЗ, наданими на вебсайті, переказувалися на інші рахунки фізичних осіб та знімались готівкою;
2) у схемі використовувалися реквізити ЕПЗ понад 300 клієнтів, що мали однотипну аномальну поведінку:
під час відкриття рахунків клієнти інформували банки про орієнтовані суми доходів та суми надходжень, що в основному становили незначні суми (у більшості випадків від 0,00 грн до 25 000,00 грн);
більшість клієнтів є новими для банків і масово відкривали рахунки в однаковий період: 93% відкрили рахунки менше ніж 12 місяців тому, 76% - менше ніж шість місяців тому;
у перші три місяці після відкриття рахунку здійснюють операції отримання або р2р-платежі з аномальною інтенсивністю;
у клієнтів висока концентрація операцій переказів і майже немає звичайних операцій купівлі товарів, послуг, кількість р2р-платежів (отримання або відправлення) перевищує 20 штук на місяць (89% вибірки), що мінімум у два рази вище ніж звичайні карткові операції (зняття готівки, розрахунки в торговій мережі як фізично, так і онлайн);
більшість клієнтів належать до соціально вразливих верств населення (пенсіонери, безробітні, студенти, перебувають у декретній відпустці) або обіймають посади, які не передбачають значних надходжень коштів на рахунки;
значна кількість клієнтів віком до 20 років, наявні випадки клієнтів віком 16 років;
часто фізичні особи мали рахунки одночасно в декількох банках.
З огляду на отриману інформацію, що може свідчити про правопорушення та/або використовуватися для запобігання, виявлення, припинення розслідування правопорушень, притягнення винних осіб до відповідальності за вчинення, надаємо додаток до цього листа (далі - Додаток) з переліком фізичних осіб та загальними обсягами оборотів за 2023, ЕПЗ яких брали участь у схемі обходження заборони здійснення платежів на користь осіб, які організують, проводять азартні ігри на території України без відповідної ліцензії.»
Відповідно до додатку до вказаного листа передбачено, що, зокрема, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у 2023 році мав обсяг видаткових операцій 11447528 грн та прибуткових операцій 10140732 грн. за рахунками відповідно до уточнених банками даних.
Крім того, листом Державної податкової служби України від 26.03.2024 за №8651/7/99-00-24-01-02-07 також визначено, що при опрацюванні зазначеної інформації слід забезпечити направлення/вручення платникам податків повідомлень про обов`язок подання декларації про майновий стан та доходи за звітний (податковий) рік та залучення до декларування зазначених платників податків, а у разі неподання декларацій забезпечити одержання від згаданих платників податків - фізичних осіб відповідних пояснень та їх документального підтвердження згідно з положеннями п. 73.3 ст. 73 ПК України та у разі підтвердження фактів порушень вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на органи ДПС, забезпечити залучення таких платників податків до декларування одержаних доходів, а у разі невиконання платниками податків податкового обов`язку - здійснення контрольно-перевірочних заходів з урахуванням вимог та обмежень, встановлених Кодексом.
У постанові Касаційного адміністративного суду у складі колегії суддів Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23 зазначено, що наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою саме для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
Так, як встановлено судом, у термін з 17.07.2024 по 30.06.2024 посадовою особою ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.06.2024 №2373п "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 " проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )з питань дотримання податкування та декларування отриманих доходів за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, за результатами якої складено акт від 06.08.2024 №2216/04-36-24-09/ НОМЕР_1 .
Відповіно до висновків акту за наслідками проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог пп. 164.2.20 п. 164.2 ст.164, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст.168 та п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України, а саме: заниження загального річного оподатковуваного доходу внаслідок недекларування грошових коштів, які надійшли від фізичних осіб на банківський рахунок із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у сумі 10 140 732.00 грн. в результаті визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік на суму 1 825 331,76грн.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Згідно пп. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід, отриманий з джерел за межами України, - це будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.
Згідно з пп. 162.1.1 п. 162.1 ст.162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.
Підпунктом 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Пункт 164.2 статті 164 ПК України встановлює перелік видів доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Так, серед іншого до такого доходу віднесені інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України).
При цьому у статті 165 ПК України наведено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, у статті 166 ПК України передбачені випадки, за яких платник податків може зменшити загальний оподатковуваний дохід на розмір податкової знижки.
Відповідно до пункту 164.3 статті 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.
За загальним правилом, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (пункт 167.1 статті 167 ПК України).
Пункти 167.2-167.5 статті 167 ПК України встановлюють випадки, за яких до бази оподаткування застосовується ставка податку, відмінна від загальної.
Згідно з підпунктом «в» пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.
Платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу (підпункт 179.1 статті 179 ПК України).
Відповідно до п.п. 1.1 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом кожна особа, яка отримує дохід, зобов`язана сплачувати податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та подавати у зв`язку з цим до податкового органу податкову звітність. При цьому Податковий кодекс України відносить до доходів фізичної особи будь-які доходи, отримані платником податків у відповідному періоді, окрім тих, що не підлягають оподаткуванню, чи підлягають зменшенню на суму податкової знижки або ж із застосуванням меншої ставки податку.
Вирішуючи питання щодо того, чи може у спірних правовідносинах інформація, надана банківською установою про обсяги отриманих платником податків грошових переказів, бути підставою для висновку податкового органу про порушення таким платником вимог податкового законодавства в частині декларування отриманого у періоді, що перевірявся, загального оподатковуваного доходу, суд виходить з наступного.
Так, стаття 83 ПК України встановлює перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок. Підпункт 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 ПК України до таких матеріалів відносить, зокрема, податкову інформацію.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова інформація вживається у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Таким чином, висновки податкового органу за наслідками здійсненого ним контрольного заходу можуть, серед іншого, ґрунтуватись і на податковій інформації, до якої відносяться будь-які відомості та/або дані, що стосуються предмета перевірки.
Приписи підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1 статті 19 ПК України покладають на контролюючі органи функції з контролю своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Контролюючі органи, зокрема, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом (підпункт 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України).
Пунктом 71.1 статті 71 ПК України встановлено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Відповідно до пункту 72.1.3 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків.
За правилами пункту 73.1 статті 73 ПК України інформація, визначена у статті 72 цього Кодексу, безоплатно надається контролюючим органам періодично або на окремий письмовий запит контролюючого органу у терміни, визначені пунктом 73.2 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною другою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина перша статті 74 Кодексу КАС України).
З аналізу наведених норм права вбачається, що на виконання покладених на них функцій податкові органи вправі звертатись до банків чи інших фінансових установ із запитами щодо отримання інформації про рух коштів на рахунках платника податків. Надана такою установою інформація відноситься до податкової та є підставою для врахування при формуванні висновків про дотримання чи порушення платником податків норм податкового законодавства.
При цьому, положення статей 72, 73, 83 ПК України у взаємозв`язку з нормами статей 72-74 КАС України не дають підстав вважати, що отримана податковим органом у порядку, встановленому ПК України, інформація від банківської установи про рух коштів платника податків є недопустимим доказом, оскільки саме така установа уповноважена законом на надання відомостей такого характеру.
В той же час, платник податків, який не згоден із відповідністю такої інформації дійсним обставинам справи або ж вважає, що розмір заниженого ним податкового зобов`язання є меншим, вправі подати до контролюючого органу або ж в ході судового розгляду справи відповідні докази, що спростовують доводи суб`єкта владних повноважень. Це зумовлено специфікою поставленого в провину платнику податків порушення, а саме заниження загального оподатковуваного доходу, у зв`язку з чим контролюючому органу достатньо довести саме факт отримання останнім доходу у періоді, що перевірявся.
Поряд з цим, у разі заперечення таких обставин платник податків повинен надати докази, які свідчитимуть про: відсутність такого доходу взагалі; наявність підстав вважати його неоподатковуваним або його зменшення; застосування ставки податку, відмінної від базової тощо.
Водночас, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать про те, що задекларовані платником податків податкові зобов`язання не відповідають дійсності або він не виконав обов`язок щодо подання декларації за наявності об`єкта для декларування, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Аналогічна правова позиція висловлена у посанові Верховного Суду від 25 серпня 2022 року у справі № 140/403/19.
Так, відповідно до висновків акту перевірки контролюючим органом встановлено, що згідно наявної податкової інформації платник податків-фізична особа ОСОБА_1 за 2023 рік отримав дохід від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у сумі 10 140 732 грн., який згідно з Податковим кодексом України підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).
Під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки контролюючим органом було використано інформацію, що надійшла від ДПС України щодо значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р платежі) у 2023 р., надану листом від 26.03.2024 № 8651/7/99-00-24-01-02-07 (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 26.03.2024 № 1751/8)
Відтак, під час податкової перевірки за відомостями наданими у встановленому порядку Національним банком України встановлено, що у 2023 році наявні значні обсяги переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), а саме - обсяг зарахувань на банківські рахунки позивача склав 10 140 732 грн.
Саме інформація надана у встановленому порядку Національним банком України слугувала підставою для висновку контролюючого органу про заниження позивачем у періоді, що перевірявся, податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Разом з тим, суд враховує, що у ході розгляду справи позивач не стільки заперечував сам факт отримання ним грошових переказів від третіх осіб, скільки заперечував факт доведення отримання платником саме доходу у певному розмірі.
Так, як вже зазначалося судом, доходом фізичної особи, який підлягає оподаткуванню, є будь-який дохід, отриманий як у грошовій, так і у негрошовій формі, за виключенням доходів, передбачених ст. 165 ПК України.
При цьому, будь-які кошти, які надходять фізичній особі на її картковий банківський рахунок є доходом, якщо особа не доведе що ці кошти не підпадають під виключення, які визначені ст.165 ПК України.
Під час податкової перевірки за відомостями наданими у встановленому порядку Національним банком України встановлено, що у 2023 році наявні значні обсяги переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), а саме обсяг зарахувань на банківські рахунки позивача склав 10 140 732 грн.
P2P-платежі (з англ. person-to-person) це грошові перекази фізичних осіб «з карти на карту». P2P-транзакції зазвичай використовуються для оплати послуг або покупок у приватних продавців на онлайн-ринках, також такі платежі можуть використовуватися і для переказів коштів з іншою метою.
Разом з тим, поповнення рахунків однієї фізичної особи з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), різними фізичними особами у значному обсязі та за відсутності в отримувача належного документального обґрунтування підстав для одержання таких грошових коштів свідчить про отримання фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році доходів в розмірі 10 140 732 грн. у вигляді інших доходів.
При цьому, лист фінансової установи, зокрема який містить інформацію щодо періоду і розміру отриманого особою доходу та дає можливість ідентифікувати таку особу, може бути як підставою для висновків податкових органів при проведенні податкової перевірки в розумінні статті 83 ПК України, так і належним та допустимим письмовим доказом в розумінні статей 73, 74, 94 КАС України під час судового розгляду. Суд встановив, що така інформація була в розпорядженні ДПС України, тому відповідач обґрунтовано використав її під час здійснення контрольного заходу.
Водночас, у ході судового розгляду позивач не надав доказів, які свідчать про відсутність такого доходу взагалі, наявність підстав вважати його неоподатковуваним або його зменшення; застосування ставки податку, відмінної від базової тощо.
Крім того, позивачем не заперечується, що декларація про майновий стан і доходи за 2023 рік ним не подавалась.
- надати виписки по всіх банківських рахунках за 2023 рік, на які зараховувались грошові надходження від фізичних осіб з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі);
- надати пояснення щодо факту недекларування в поданій податковій декларації про майновий стан та доходи за 2023 р. інших доходів;
- надати на перевірку у повному обсязі всі інші документи, що належать до предмета перевірки (документи що підтверджують/спростовують факт отримання грошових коштів у вигляді інших доходів).
Також повідомлялось, що у разі якщо до закінчення перевірки, посадовим особам податкового органу, які проводять перевірку, не будуть надані документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, податковий орган буде вважати, що такі документи були відсутні у платника податків на час складення такої звітності.
При цьому, позивачем у власній позовній заяві зазначається, що він не є надавачем та не надавав будь-яких послуг, не надавав майно у користування, володіння, розпорядження, не отримував доходу у вигляді додаткового блага, не має та не мав цивільних, трудових або інших договірних відносин із особами, що здійснювали банківські перекази на його рахунки, не отримував доходу про який зазначає податковий орган.
Окрім того, отримавши акт перевірки та звернувшись до суду з позовом про оскарження винесених податкових повідомлень рішень, позивач достеменно був обізнаний із змістом виявленого порушення та не був позбавлений можливості надати відповідачу та суду первинні документи на підтвердження обставин, що отримані позивачем у період 2023 року суми коштів на його рахунки не були його доходом, який підлягає оподаткуванню.
Водночас про існування відповідного документального підтвердження позивач не зазначила ні при зверненні до суду з відповідним позовом, ні під час розгляду справи в суді, що вказує на неспроможність позивача документально спростувати висновки податкового органу про отримання ним у 2023 році доходів, без їх належного обліку, звітності і оподаткування.
Суд вкотре наголошує, що позивачем ні під час, ні після завершення перевірки не було надано податковому органу жодних пояснень щодо джерела походження зазначених коштів та правову підставу їх отримання, як не надано і жодних документів, які б підтверджували підстави отримання позивачем вказаної суми грошових коштів від фізичних осіб на його банківські рахунки та не здійснення їх декларування, не зважаючи на те, що як до початку перевірки, так і під час її проведення позивачу направлявся відповідний запит податкового органу.
В ході судового розгляду позивач не заперечив та не спростував вказану інформацію, а також не надав з матеріалами позову жодних доказів, які б спростовували відомості, викладені контролюючим органом у акті перевірки, як не надано і пояснень та будь-якого документального підтвердження щодо правової природи отриманих позивачем на його банківські рахунки коштів, що вказує на неспроможність документально спростувати висновки податкового органу про отримання позивачем у 2023 році доходів, без їх належного обліку, звітності і оподаткування.
При цьому, судом відхиляються твердження позивача з приводу того, що саме контролюючий орган має доводити, що отримані позивачем кошти на картковий рахунок є доходом. Як зазначено судом вище, будь-які кошти, які надходять фізичній особі на її картковий банківський рахунок є доходом, якщо особа не доведе що ці кошти не підпадають під виключення, які визначені ст.165 ПК України. Тобто, в даному випадку, саме позивач зобов`язаний пояснити походження коштів та довести, що вони не є "іншим доходом" в розумінні ст.164 ПК України.
Посилання позивача про те, що податковий орган не вчинив належних дій з метою перевірки походження вказаних коштів, встановлення осіб, які їх перераховували, не встановив рахунки, з яких надходили ці кошти, та не звертався до банківських установ щодо розкриття банківської таємниці з метою встановлення походження цих коштів є безпідставним оскільки, такі обставини не спростовують факту надходження вищевказаних сум грошових коштів на банківські рахунки, які належать саме позивачу, а не будь-яким іншим особам.
Відтак, враховуючи, що за результатами перевірки, було встановлено отриманням платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році грошових коштів у сумі 10140732 грн. від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), однак вказаний дохід не було включено позивачем до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, у контролюючого органу були законні підстави для донарахування платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 за 2023 рік податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 825 331,76 грн.(10 140 732,00 х 18% = 1 825 331,76 грн.), а також військового збору у розмірі 152 110,98 грн. (10 140 732,00 х 1,5 % = 152 110,98 грн.).
Крім того, п. 123.1 ст. 123 ПК України визначено, що вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Діяння, передбачені пунктом 123.1 (крім діянь, передбачених пунктом 123.2-1) цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.( п. 123.2 ст. 123 ПК України)
За наведеного правового регулювання, донарахування контролюючим органом до податку на доходи фізичних осіб та військового збору штрафної (фінансову) санкції розміром 25 відсотків є обґрунтованим.
Також, за наслідками проведеної перевірки контролюючим органом встановлено, що ОСОБА_1 , порушено вимоги пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 176.1 ст.176, п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік та п. 121.2 ст.121, щодо ненадання відповіді на запит, контролюючого органу, надісланий відповідно до підстав, передбачених підпунктом 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.
Згідно з п. 44.1, 44.3 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 ст. 44 ПК України, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.
Відповідно до пп. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73, п. 85.2 ст. 85 ПК України платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
У відповідності до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Відповідно до вимог п. 121.2 ст. 121 Податкового кодексу України, ненадання відповіді на запит, неподання або подання не в повному обсязі платником податків, фінансовим агентом або іншою особою документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу, надісланий відповідно до підстав, передбачених підпунктами 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу у 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.
Неподання або подання не в повному обсязі платником податків документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу в інших випадках, передбачених статтею 73 Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.
Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє особу від обов`язку подання інформації.
Також податковим органом доведено порушення вимог пп. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України в частині ненадання позивачем відповіді на обов`язковий запит податкового органу, що стало підставою для застосування до нього штрафної санкції в сумі 6700,00 грн.
В силу вимогпп.16.13 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Пунктом 49.1 статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Згідно з пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.
Відповідно доп.179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
Враховуючи вищевикладене, за виявлені порушенняпп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.49.1,пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України, згідно з п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України до позивача правомірно було застосовано штраф у розмірі 340,00 грн.
Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Проте, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.
Водночас, в ході судового розгляду відповідачем було доведено обґрунтованість прийнятих податкових повідомлень-рішень.
При цьому, суд враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).
Крім того, згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.
Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду виготовлено 30 червня 2025 року.

Суддя І.В. Тулянцева