Справа № 751/5045/25
Суддя: Топіха Р. М.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №751/5045/25
Провадження №2-а/751/125/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Топіхи Р.М.,

секретаря судового засідання Островської А.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Миколаєнка Владислава Віталійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання дій інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Миколаєнка Владислава Віталійовича неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4844010 від 29 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 29 травня 2025 року перебував у місті Чернігові, керуючи автомобілем «CHEVROLET AVEO» з державним номерним знаком НОМЕР_1 та рухаючись на дозволеній швидкості був зупинений інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області капралом поліції Миколаєнком В.В. Після перевірки наданих позивачем на вимогу поліцейського документів, останній звинуватив його у тому, що він керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Інспектором 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області капралом поліції Миколаєнком В.В. складена постанова серії ЕНА № 4844010 від 29 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень.

Позивач не згоден із вказаною постановою, оскільки при її складанні інспектором порушено його права та вимоги чинного законодавства. Вважає, що інспектором проігноровано положення Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо компенсації витрат певних категорій осіб» № 4369-ІХ, оскільки він має статус учасника бойових дій та відповідно на нього повною мірою поширюється дія положень вказаного Закону.

Крім того указує, що оскаржувана постанова винесена о 15 годині

11 хвилин, тобто через 28 хвилин з моменту коли він нібито вчинив інкриміноване йому правопорушення, чого явно не достатньо для якісного вивчення матеріалів справи та забезпечення правової допомоги.

Вважає, що при розгляді справи відносно нього було застосовано спрощений підхід, а саме обґрунтування вини сформовано без застосування доказів, які б достовірно, достатньо та беззаперечно підтверджували наявність або відсутність вини особи, обставини складу правопорушення, що в силу ст. 62 Конституції України є неприпустимими.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 10 червня 2025 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі як відповідача Департамент патрульної поліції та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У встановлений судом строк від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 18-28), відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що 29 травня 2025 року о 14 годині 37 хвилин у місті Чернігові екіпажем патрульної поліції під час патрулювання вул. Шевченка виявлено транспортний засіб «Chevrolet Aveo» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , водій якого порушив вимоги п. 2.3.в) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за

ч. 5 ст. 121 КУпАП. Після зупинки транспортного засобу, позивачу було повідомлено про причину зупинки та пред`явлено законну вимогу надати для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 Правил дорожнього рух. Під час перевірки було встановлено, що у ОСОБА_1 відсутній чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, позивач порушив п. 2.1.ґ Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Миколаєнко Владислав Віталійович є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді інспектора взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання капрала поліції, а отже у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Таким чином, виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та, як наслідок, виніс щодо ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 4844010 від 29 травня 2025 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, з накладенням штрафу у розмірі 425 гривень.

У пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено портативний відеореєстратор № 470656, який є технічним засобом, за допомогою якого було здійснено фіксацію обставин справи.

Із відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського вбачається, що 29 травня 2025 року о 14 годині 37 хвилин у м. Чернігові по вул. Шевченка під час патрулювання екіпажем патрульної поліції зупинено автомобіль «Chevrolet Aveo» з державним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням позивача.

Із відеозапису з портативного відео реєстратора № 470656 вбачається, як після зупинки транспортного засобу під час спілкування з водієм останньому було повідомлено про причину зупинки та пред`явлено законну вимогу надати згідно п. 2.4.а) ПДР для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР. У відповідь позивач повідомив, що чинного страхового полісу немає.

Звертають увагу, що ні на місці зупинки, ні в тексті позовної заяви позивач не заперечує факту керування транспортним засобом без наявного чинного страхового полісу. Водія було проінформовано, що керування транспортним засобом без чинного страхового полісу є адміністративним правопорушенням, за яке передбачена адміністративна відповідальність.

Із відеозапису вбачається, що поліцейський дотримався передбаченої законодавством процедури розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності (31 хв. 40с. відеозапису), повідомив про суть вчиненого правопорушення, ознайомив водія із правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи, та жодним чином не перешкоджав у користуванні ними, про що свідчить підпис позивача у п. 8 оскаржуваної постанови.

Необґрунтованими є твердження позивача щодо обмеження його у праві отримувати правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

До повноважень та обов`язків поліцейського патрульної поліції не входить надавати юридичний захист та забезпечувати адвокатом осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності. Згідно із законодавством, поліцейський лише ознайомлює особу із її правами, однак, виключно правопорушник вирішує, чи скористається він своїми правами і в який спосіб.

Відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував своє право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено у суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Щодо посилань позивача на відсутність у нього обов`язку мати чинний страховий поліс та порушення поліцейськими вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо компенсації витрат певних категорій осіб» № 4369-ІХ, зауважують, що вказаний закон набув чинності лише 07 червня 2025 року, таким чином на момент винесення постанови діяв закон № 3720-ІХ у попередній редакції.

Крім того, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

№ 1961-ІV, який передбачав звільнення учасників бойових дій та інші пільгові категорії осіб від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, втратив чинність на підставі закону

№ 3720-ІХ, який введено в дію з 01 січня 2025 року.

Законом, на який посилається позивач, не вносяться зміни щодо зняття з учасників бойових дій обов`язку страхувати транспортні засоби. Натомість вказаний закон врегульовує питання щодо надання компенсації витрат певних категорій осіб, в тому числі учасникам бойових дій. Отже, трактування позивачем норм закону є помилковим.

Таким чином, інспектор взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП Миколаєнко В.В. під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, жодним чином не порушив права позивача, а винесена постанова повністю вiдповiдає вимогам законодавства.

Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності. Всі зауваження позивача як підстави для скасування оскаржуваної постанови носять суто суб`єктивний характер та свідчать про намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності.

27 червня 2025 року позивач ОСОБА_1 подав клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення воєнного стану та звільнення його зі складу Збройних Сил України на підставі п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України. В обґрунтування клопотання позивач зазначає, що є мобілізованим та проходить службу у Збройних Силах України, що підтверджується записом у військовому квитку серії НОМЕР_2 від 25 лютого 2022 року, на посаді командира взводу та безпосередньо залучений до виконання бойових завдань, внаслідок чого не має можливості реалізувати своє законне право на участь у розгляді справи.

Вивчивши клопотання позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суд з прав людини у справі «Красношапка проти України»).

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства визначено розумність строків розгляду справи судом (ч. 3 ст. 2 КАС України).

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин

24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався і не скасовано до теперішнього часу.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 236 КАС України визначено, що суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Враховуючи, що на підставі ст. 262 КАС України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачем висловлена його позиція у відзиві, розгляд вказаної справи не вимагає обов`язкової присутності позивача, суд дійшов до висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Інспектором взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП капралом поліції Миколаєнком В.В. 29 травня 2025 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4844010, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за те, що 29 травня 2025 року о 14 годині 37 хвилин у місті Чернігові по вул. Шевченка, 32, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo» з державним номерним знаком НОМЕР_1 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив вимоги п. 2.1.ґ) Правил дорожнього руху (а.с. 6).

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_2

ОСОБА_1 25 лютого 2022 року призваний у Збройні Сили України на підставі Указу Президента «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від

24 лютого 2022 року (а.с. 7-8).

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с. 9).

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо; неупереджено; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід також зазначити, що за положеннями ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Нормами Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

За змістом положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Статтею 258 КУпАП визначено, що протокол не складається, у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 14 лютого 2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало, як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення ним Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом без чинного страхового полісу.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно із п. 2.4.а) Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху, а саме:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м;

г) на маршрутних транспортних засобах схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів;

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначає Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі закон № 3720-IX). Прикінцевими та перехідними положеннями визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01 січня 2025 року.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 7 Закону № 3720-IX на території України дозволяється використання виключно забезпечених транспортних засобів. Транспортний засіб має бути забезпеченим до початку його використання у дорожньому русі на вулично-дорожній мережі загального користування на території України. Керування на території України транспортним засобом, щодо якого відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 3720-IX перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, приведеними нормами права визначено обов`язок водія мати при собі страховий поліс та пред`явити такий страховий поліс посадовим особам органів, визначених у пункті 1 цієї статті, на їх вимогу.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 3720-IX визначено, що розмір страхової премії за внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків для страхувальника, який є: громадянином України учасником бойових дій, особою з інвалідністю внаслідок війни, постраждалим учасником Революції Гідності, учасником війни, особою з інвалідністю II групи, особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеною до I або II категорії, пенсіонером, щодо транспортного засобу, який має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних або потужність електродвигуна до 100 кіловат включно та належить йому на праві власності, за умови керування таким транспортним засобом виключно страхувальником або особою, яка також належить до категорій, визначених цією частиною, та використання транспортного засобу без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів та/або вантажу.

За нормами процесуального права виключно на підставі доказів, тобто на підставі фактичних даних, суд встановлює наявність або відсутність певних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Детально дослідивши відеозаписи з місця події, суд встановив, що водій ОСОБА_1 не виконав законну вимогу працівників поліції, не пред`явив страховий поліс під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що у діях водія

ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а тому постанова від 29 травня 2025 року серії ЕНА № 4844010 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу винесена інспектором взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП капралом поліції Миколаєнком В.В. з дотриманням вимог КУпАП, права позивача не були порушені, тому підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Керуючись статтями 7, 14-1, 126, 222, 245, 251, 252, 254, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху України, статтями 2, 6, 20, 72, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернігівській області, інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Миколаєнка Владислава Віталійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання:

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Управління патрульної поліції в Чернігівській області (місцезнаходження: 14037, м. Чернігів, вул. Громадська, буд. 66).

Відповідач: Інспектор взводу № 2 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП капрал поліції Миколаєнко Владислав Віталійович (місцезнаходження: 14037, м. Чернігів, вул. Громадська, буд. 66).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ).

Суддя Р.М. Топіха