Справа № 280/1526/25
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 червня 2025 року Справа № 280/1526/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Іорової К.Я.,

за участі

представника позивача не прибув

представника відповідача 1 Бубновець В.В.

представника відповідача 2 Кріль Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НАЛАГОДЖУВАЛЬНО - МОНТАЖНЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" (Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 11, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ), до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "НАЛАГОДЖУВАЛЬНО - МОНТАЖНЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо залишення без виконання заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Налагоджувально- монтажне виробниче підприємство "Електропівденмонтаж" від 28.10.2024 року вих. № 55613139 про повернення коштів на рахунок платника по податку на прибуток та вих. № 55613137 про повернення коштів;

стягнути з Державного бюджету через Головне управління державної казначейської служби у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Налагоджувально- монтажне виробниче підприємство "Електропівденмонтаж", код за , грошові кошти в сумі 1 005 127,50 грн. (один мільйон п`ять тисяч сто двадцять сім гривень 50 копійок), сплачені згідно платіжної інструкції № 299 від 25.10.2023 (податок на прибуток);

стягнути з Державного бюджету через Головне управління державної казначейської служби у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Налагоджувально- монтажне виробниче підприємство "Електропівденмонтаж", код за , грошові кошти в сумі 675 111,25 грн. (шістсот сімдесят п`ять тисяч сто одинадцять гривень 25 копійок), сплачені згідно платіжної інструкції № 301 від 25.10.2023 (податок на додану вартість).

В обґрунтування позову посилається на те, що на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 15.06.2023 р. у справі № 280/1425/22, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень відповідача 1 № від 22.09.2021 про збільшення позивачу грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств на суму 1 005 127,50 грн (з яких: за податковими зобов`язаннями - 804102 грн. 00 коп. і за штрафними (фінансовими) санкціями 201025,50 грн.); № від 22.09.2021 про збільшення позивачу грошового зобов`язання по податку на додану вартість на суму 675 111,25 грн (з яких: за податковими зобов`язаннями - 540089 грн. 00 коп.; за штрафними (фінансовими) санкціями 135022,25 грн.); № від 22.09.2021 про зменшення позивачу за податком на додану вартість від`ємного значення на суму 353 357,00 грн., позивач 25.10.2023 р. платіжними інструкціями № 299 і 301 відповідно сплатив визначені оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями суми до державного бюджету, а саме, 1 005 127,50 грн податку на прибуток та 675 111,25 грн податку на додану вартість.

Згодом, Постановою Верховного Суду від 29.05.2024 р. постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.06.2023 р. у справі № 280/1425/22 було скасовано та залишено в силі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.08.2022 р., якою адміністративний позов про визнання протиправними та скасування вказаних вище податкових повідомлень-рішень відповідача 1 було задоволено.

Таким чином, перераховані позивачем суми 1 005 127,50 грн податку на прибуток та 675 111,25 грн податку на додану вартість є надміру сплаченими коштами до Державного бюджету України.

28 жовтня 2024 року позивач через Електронний кабінет платника подав відповідачу 1 заяви № 55613139 та № 55613137 про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені з податку на прибуток та податку на додану вартість відповідно.

Відповідач 1 листом від 07.11.2024 р. вих. № 49192/6/08-01-04-09 залишив заяв позивача без виконання, посилаючись на упередження можливих витрат бюджету та недопущення фінансування тероризму та війни в Україні через нездійснення позивачем перереєстрації з тимчасово окупованої території міста Енергодар Запорізької області на підконтрольну територію України.

Бездіяльність відповідача 1 оскаржено позивачем до Державної податкової служби України, яка залишила скаргу позивача без задоволення.

Позивач вважає бездіяльність відповідача 1 щодо повернення позивачу надміру сплаченого податку на прибуток та податку на додану вартість протиправною та такою, що порушує законні права та інтереси позивача.

Ухвалою від 10.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.03.2025 відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 просить в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень зазначає, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Позивач як на момент виникнення спірних правовідносин, так і станом на теперішній час знаходиться за адресою вул.Промислова, буд.11, м. Енергодар, Запорізька область, поштовий індекс 71503. Позивачем до теперішнього часу не здійснено жодних дій щодо зміни податкової адреси на іншу територію України. Позивач, як раніше, так і станом на теперішній час продовжує знаходитися та можливо здійснює господарську діяльність на тимчасово окупованій території, тим самим порушуючи вимоги Закону Укаїни «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-УІІ. Також відповідач 1 зазначає, що, згідно з листом від 05.11.2024 № 59/14-8039ві Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, Хмарська Ірина Павлівна, яка на момент виникнення спірних правовідносин займала посаду головного бухгалтера позивача, зайняла посаду бухгалтера в окупаційній адміністрації в тимчасово окупованому місті Енергодар. Отже, з метою недопущення можливих втрат державного бюджету України та недопущення фінансування тероризму та війни в Україні, відповідачем 1 прийнято рішення залишити без задоволення заяви позивача щодо повернення йому грошових коштів за сплачених раніше грошовими зобов`язаннями з податку на прибуток та податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку в установі банку.

Ухвалою суду 25.03.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача 1 про перехід в загальне позовне провадження у справі - відмовлено.

Відповідачем 2 подано відзив на позовну, в якому він проти задоволення позовних вимог заперечує та просить у їх задоволенні відмовити.

Ухвалою суду від 21.05.2025 постановлено здійснити перехід із спрощеного провадження до загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 09 червня 2025 року.

Від позивача 09.06.2025 та 20.06.2025 до суду надійшли клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, зокрема, Виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якої вбачається, що 07.06.2025 р. позивач змінив місцезнаходження на підконтрольну Україні територію. Натепер місцезнаходженням позивача є м.Запоріжжя, пр-т Соборний, будинок 161, офіс 10.

Ухвалою суду від 09.06.2025 у задоволенні заяви представника Головного управління ДПС у Запорізькій області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовлено.

Протокольною ухвалою суду від 26.06.2025 закрито підготовче провадження у справі № 280/1526/25 та призначено судовий розгляд справи по суті на 26.06.2025.

В судове засідання, призначене на 26.06.2025, позивач не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.10.2023 позивач платіжною інструкцією № 299 сплатив на рахунок ГУК у Зап.обл/ТГ м.Енергодар/11021000 грошові кошти в сумі 1 005 127,50 грн з призначенням платежу: «;131;сплата грошових зобов`язань по акту перевірки від 05.07.2021 року № 5892/08-01-07-20/38700172, ППР від 22.09.2021 року №;;;».

Також 25.10.2023 платіжною інструкцією № 299 позивач сплатив на рахунок ГУК у Зап.обл/Запорізька обл/14060100 грошові кошти в сумі 675 111,25 грн з призначенням платежу: «;131;сплата грошових зобов`язань по акту перевірки від 05.07.2021 року № 5892/08 01-07-20/38700172, ППР від 22.09.2021 року №;;;».

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29.05.2024 р. скасовано постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.06.2023 р. у справі № 280/1425/22, залишено в силі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.08.2022.

В свою чергу, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.08.2022 у справі № 280/1425/22 податкові повідомлення-рішення від 22.09.2021 р. № і № визнано протиправними та скасовано.

Так, податковим повідомленням рішенням № від 22.09.2021 позивачу збільшено грошове зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств на суму 1 005 127,50 грн; податковим повідомленням-рішенням № від 22.09.2021 - грошове зобов`язання по податку на додану вартість на суму 675 111,25 грн.

За таких обставин після скасування податкових-повідомлень рішень, на підставі яких позивачем сплачено бюджетні платежі в розмірі 1 005 127,50 грн (податок на прибуток) та 675 111,25 грн (податок на додану вартість), вказані кошти набувають статусу надміру сплачених грошових зобов`язань в розумінні пункту 14.1.115 ПК України.

В зв`язку з цим 28.10.2024 позивач подав відповідачу 1 заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені №№ 55613139 та 55613137, які відповідач 1 залишив без виконання, мотивуючи такі дії тим, що податковою адресою позивача є тимчасово окупована територія - місто Енергодар Запорізької області.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст.43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Не підлягають поверненню помилково та/або надміру сплачені суми грошових зобов`язань та пені платникам податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.

Згідно п.43.5 ст.43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.

Позивач звернувся до контролюючого органу з вимогою про повернення надмірно сплачених сум з податку на прибуток у розмірі 1 005 127,50 грн та з податку на додану вартість в розмірі 675 111,25 грн 28.10.2024 р., тобто в межах 1095-денного строку як від дня здійснення оплати вказаних сум (25.10.2023), так і від дня набуття цими сумами статусу помилково та/або надміру сплачених в зв`язку з прийняттям Верховним Судом рішення про визнання протиправними та скасування відповідних податкових повідомлень-рішень (29.05.2024).

Матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач має податковий борг, а також про те, що стосовно позивача (та/або щодо його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).

Однак, контролюючий орган в порушення згаданих вище норм Податкового Кодексу України не надав казначейству висновок про повернення коштів.

Відповідно до ст.25 Бюджетного кодексу України державна казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно з п.16 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів, а також таких, що надійшли і інший установлений законодавством спосіб.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Проте засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75. рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005).

Водночас, ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Отже, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зважаючи на обставини справи, суд погоджується з тим, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме стягнення з Державного бюджету України на користь платника сум надміру сплачених ним грошових зобов`язань, оскільки зобов`язання відповідача 1 вчинити дії, від здійснення яких він ухиляється, тобто надати висновок відповідачу 2 про суму податку, яка підлягає поверненню позивачеві з бюджету, не забезпечує напряму погашення заборгованості держави перед позивачем, а сприяє лише частковому відновленню порушеного права, що суперечить згаданому вище принципу процесуальної економії.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постановах від 03.03.2020 у справі № 814/3691/15, від 14.04.2020 у справі № 814/3227/15 та від 23.12.2022 у справі № 814/3226/15.

Суд критично розцінює доводи відповідача 1 стосовно того, що розташування податкової адреси позивача на тимчасово окупованій території України є підставою для залишення без виконання законних вимог платника податків щодо повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань.

Так, в згаданій вище статті 43 ПК України міститься цілком вичерпний перелік підстав, за яких платнику податків може бути відмовлено у поверненні таких сум - наявність податкового боргу, несвоєчасне подання заяви, а також застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Та ж норма зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-УІІ, на яку посилається відповідач 1, не регулює питання взаємовідносин між платниками податків та

контролюючими органами та не змінює загальних правил повернення помилково та/або надміру сплачених до бюджету грошових зобов`язань та пені, які встановлені Податковим кодексом України.

Повернення контролюючим органом платнику податків надміру або помилково сплачених останнім до бюджету грошових коштів не є господарською діяльністю платника податків в розумінні статті 3 Господарського кодексу України, тож, встановлені статтею 13 Закону № 1207- VII обмеження не стосуються спірних відносин та не впливають на їх оцінку.

Обов`язок відповідача 1 здійснити передбачені ПК України дії за результатами розгляду заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені не належить до дискреційних повноважень контролюючого органу.

Так, згідно з Рекомендацією № Я (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до пункту 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, такі дії/рішення мають здійснюватися у суворій відповідності до встановленого законом порядку.

Відповідач 1 у спірних відносинах, натомість, мотивував своє рішення залишити без розгляду подані позивачем заяви підставами, які чинним законодавством не передбачені, а, отже, діяв всупереч приписам статті 19 Конституції України.

Більш того, суд зазначає, що оскільки після відкриття провадження у справі позивач змінив податкову адресу та підконтрольну Україні територію, ця обставина дозволяла відповідачу 1 самостійно відновити права позивача, за захистом яких від звернувся до суду, чого відповідачем 1 також зроблено не було.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач 1 не довів правомірності залишення без виконання поданих позивачем заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань.

Суд, відповідно до ст.90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі, бездіяльність якого оскаржується, є Головне управління ДПС у Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати зі сплати судового збору, документально підтверджені у сумі 20 162,86 грн (Двадцять тисяч сто шістдесят дві гривні 86 копійок)

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НАЛАГОДЖУВАЛЬНО- МОНТАЖНЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" (Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 11, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ), до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 168, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо залишення без виконання заяв Товариства з обмеженою відповідальністю Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство Електропівденмонтаж від 28.10.2024 вих. № 55613139 про повернення коштів на рахунок платника по податку на прибуток та вих. № 55613137 про повернення коштів на рахунок платника по податку на додану вартість.

Стягнути з Державного бюджету через Головне управління державної казначейської служби у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство Електропівденмонтаж () грошові кошти в сумі 1 005 127,50 грн. (один мільйон п`ять тисяч сто двадцять сім гривень 50 копійок), сплачені згідно платіжної інструкції № 299 від 25.10.2023 (податок на прибуток).

Стягнути з Державного бюджету через Головне управління державної казначейської служби у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Налагоджувально-монтажне виробниче підприємство Електропівденмонтаж (код ) грошові кошти в сумі 675 111,25 грн. (шістсот сімдесят п`ять тисяч сто одинадцять гривень 25 копійок), сплачені згідно платіжної інструкції № 301 від 25.10.2023 (податок на додану вартість).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НАЛАГОДЖУВАЛЬНО - МОНТАЖНЕ ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ЕЛЕКТРОПІВДЕНМОНТАЖ" понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 20 162,86 грн. (двадцять тисяч сто шістдесят дві гривні 86 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 30.06.2025.

Суддя А.В. Сіпака