Справа № 160/10911/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Грищенка І.В.
представників позивача Міронової В.М.
представника відповідача Крейси Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови, -
15 квітня 2025 року Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів: №UA110070/2024/200009/1 від 22.10.2024р., №UA110070/2024/200008/1 від 22.10.2024р., №UA110070/2024/200012/1 від 25.11.2024р., №UA110070/2024/200013/1 від 25.11.2024р.;
- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA110070/2024/000075 від 22.10.2024р., № UA110070/2024/000074 від 22.10.2024р., №UA110070/2024/000081 від 25.11.2024р., №UA110070/2024/000082 від 25.11.2024р., винесені Дніпровською митницею.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ним подано митні декларації разом з усіма необхідними документами з метою митного оформлення товару, при цьому, відповідач відмовив позивачу у митному оформленні товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки відповідачем було встановлено, що подані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів. Тому, коригування митної вартості товару було проведено за рішеннями про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу, з використанням наявної у митного органу інформації, що наявна в ЦБД.
Позивач вважає, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи із поданням митних декларацій, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною контракту. А приєднані до матеріалів даної справи висновки експертної організації підтверджують ринкову вартість поставленого товару на рівні цін, зазначених у супровідних документах.
Отже, позивач вважає, що спірні рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, які складені митним органом, є необґрунтованими та безпідставними, а тому, підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Ухвалою суду від 21.04.2025 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» було залишено без руху. Позивачу встановлено п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом: визначення ціни позову з урахуванням наведених вище висновків суду, на підставі якої має бути сплачено судовий збір у розмірі, передбаченому п.п. 1 п.3 ч. 2 ст.4 Закону № 3674-VI, з урахуванням вимог майнового та немайнового характеру; надання до суду та квитанції про сплату судового збору.
30.04.2025 року позивач усунув вказані недоліки.
Також, 30.04.2025 року від позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив прийняти уточнення позовних вимог в частині стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" судового збору у розмірі 33 913,60 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
13.05.2025 року від Дніпровської митниці надійшло клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
22.05.2025 року відповідачем було надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що наданими з митними деклараціями документами, які містили розбіжності, неможливо підтвердити числові значення заявленої декларантом митної вартості за основним методом, у зв`язку з чим і було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом, згідно з положеннями ст.64 МКУ, та ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості товарів, враховуючи країну виробництва та експорту, опис товару, призначення, обсяги ввезення.
Відповідач вважає, що при здійсненні митного контролю товару були достатні підстави для направлення запиту позивачу щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Також відповідач зауважив, що між декларантом позивача та відповідачем проводилась процедура консультацій, тобто обмін наявною інформацією, в усному та електронному порядку, про що свідчать електронні повідомлення та дані гр.33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару. Проте, під час проведення процедури консультацій (протягом 10 днів) декларантом не підтверджена заявлена митна вартість за основним методом, а також її відповідність «дійсній вартості» у розумінні статті VІІ «Оцінка товару для митних цілей» ГАТТ 1947 та відсутність впливу взаємопов`язанності Продавця та Покупця на ціну товару.
На думку відповідача, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, прийнятими у спосіб та в межах повноважень, наданих митним органам законодавством, та цілком обґрунтованими, про що свідчать дані гр. 33 цих рішень.
28.05.2025 року від ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві. Також позивач зазначив, що відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому він лише відтворив зміст повідомлень до кожного з оспорюваних рішень про коригування митної вартості, і одними й тими самими доводами обґрунтував підстави відхилення (невизнання) ним митної вартості товарів, придбаних позивачем. Окремо зауважив, що всі подані декларантом до митного оформлення документи не містять жодної обставини (розбіжності), за допомогою яких відповідач намагається спростувати достовірність числових значень складових митної вартості придбаних позивачем товарів та їх ціни. При цьому, відповідачем не висловлено жодого зауваження до змісту зазначених декларацій митної вартості (скорочено ДМВ) ані у повідомленнях до кожного відповідного спірного рішення про коригування митної вартості товарів, ані у безпосередньо самих спірних рішеннях про коригування митної вартості, ані у відповідних спірних картках відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ані у відзиві до адміністративного позову. Також, відповідачем не згадано ані про самі ДМВ, ані про їх зміст, ані про вплив його зауважень на кількісні та вартісні показники, наведені у відповідних документах, так само, як і не зазначено жодного з чинників складових митної вартості придбаних декларантом товарів, який не надав відповідачу можливості встановити всі складові митної вартості товарів, або мав розбіжності чи виправлення.
Звернув увагу, що єдиною підставою для коригування митної вартості товарів слугувала інформація з електронної бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ЄАІС) ДПС України щодо митного оформлення ідентичних товарів вибірково тільки з вищим рівнем митної вартості. Проте, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Також позивач вказав, що хибність висновку відповідача про «відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості», спростовується змістом кожної з поданих ним та долучених до матеріалів даної справи декларацій митної вартості.
На думку позивача, у відповідача були відсутні підстави не приймати до уваги зміст всіх наявних у справі документів саме у сукупності, що, в свою чергу, містять відомості про вартісні та кількісні характеристики товару, що входять до предмета доказування, в тому числі: і інвойсів, і коносаментів, у яких заявлений один і той самий товар, та всіх інших товаросупроводжуючих документів.
Позивач вважає, що висновки митного органу ґрунтуються виключно на його суто суб`єктивних власних припущеннях, які не є достатньо підтвердженими документально. Натомість обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги декларанта, засвідчені беззаперечними документальними доказами.
Вказано, що при перевірці зазначеного факту було з`ясовано, що за інформацією офіційного сайту компанії «АрселорМіттал» (www.arcelormittal.com), до її складу входять найбільші сталеплавильні підприємства світу, серед яких зазначено і ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Україна), а також «ArcelorMittal Poland S.A.» (Польща), ArcelorMittal Sourcing SCA, (Люксембург). При цьому, факт пов`язаності позивача, як покупця, та компанії-продавця «ArcelorMittalSourcing» (Люксембург) не підлягає доказуванню, оскільки визнається учасниками справи.
Відповідно до частин 12 та 13 ст.58 МКУ той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. На думку відповідача, у таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.
Відповідач вважає, що відповідно до пункту 2(a) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ), оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару. Проте, позивачем не підтверджена відповідність заявленої митної вартості «дійсній вартості» у розумінні статті VІІ «Оцінка товару для митних цілей» ГАТТ 1947 та не підтверджено відсутність впливу взаємопов`язанності Продавця та Покупця на ціну товару.
09.06.2025 року від позивача до суду надійшли пояснення по справі, в яких зазначено, що заперечення не містять ані жодного зауваження до відомостей з відповідних ДМВ, поданих декларантом одночасно з кожною електронною митною декларацією, ані розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ані наявних ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Звернув увагу на те, що відповідачем не долучено до матеріалів справи будь-яких інших документальних доказів, які були б протилежними висновкам експертної організації в особі Державного підприємства Укрпромзовнішекспертиза від 07.11.2024р. №2070 та №2072, або у такий спосіб спростовували б їх.
Також позивач зауважив, що відповідачнм не зазначено жодної достатньої підстави вважати, що відносини, зазначені у частині 12 ст.58 МКУ, вплинули на ціну оцінюваних товарів, а також не вказано, в чому саме виразився вплив цих відносин.
Окремо зауважив, що відповідач суто суб`єктивно, виключно на свій власний розсуд і, як наслідок, на свою користь, розтлумачує поняття «штрафу», тим самим, необгрунтовано ототожнюючи зовсім різні за своєю природою поняття «знижки» та «штрафу».
Також, позивач звернув увагу, що порівняння було здійснене відповідачем по одиничній кількості ЕМД. У той час, коли на світовому ринку серед покупців відповідого регіону України є й інші суб`єкти господарювання, які придбавали товар, подібний тому, що придбавав і позивач.
16.06.2025 року представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав, наведених у позові.
В судовому засіданні 16.06.2025 року представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надав пояснення по суті спору.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Видами діяльності ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», що визначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: 24.10 Виробництво чавуну, сталі та феросплавів (основний); 07.10 Добування залізних руд; 19.10 Виробництво коксу та коксопродуктів; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 85.32 Професійно-технічна освіта; 85.59 Інші види освіти, н.в.і.у.; 86.10 Діяльність лікарняних закладів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 36.00 Забір, очищення та постачання води; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.21 Будівництво трубопроводів.
12.06.2024 року між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Покупець) та «ArcelorMittalSourcing», Люксембург (Продавець) укладено Договір продажу № SP0822/1176 (далі - Договір) на постачання твердого палива.
Відповідно до пункту 1.2. Договору, Продавець постачає Продукцію партіями, визначеними відповідно до статті 11. Хоча кожна партія (яка може бути оформлена за допомогою Угоди про відвантаження) не є окремим договором купівлі-продажу (за винятком Угоди про відвантаження), на кожну партію окремо (включно з тими, що узгоджені в Угоді про відвантаження) поширюються умови цього Договору, включаючи, без обмеження, Специфікацію в Додатку 1.
Згідно з пунктом 4 Договору, Продукція повинна бути доставлена відповідно до умов доставки, зазначених у Додатку 4. Покупець повинен придбати та забезпечити своєчасне отримання Продукції у визначеному місці доставки.
Пунктом 7.1 Договору встановлено, що Покупець сплачує Продавцю повну вартість кожної партії Продукції, виходячи з ваги коносамента, протягом Періоду дії Договору шляхом завіреного електронного переказу коштів в узгодженій валюті на банківський рахунок, указаний Продавцем, відповідно до умов оплати, викладених у Додатку 2, які можуть оновлюватися Сторонами у будь-який час.
Додаток 1 до Договору - це документ під назвою «Каталог ArcelorMittalSourcing продукція та специфікація» та/або Угода про відвантаження (у разі розбіжностей Угода про відвантаження матиме перевагу), зміст якого є невід`ємною частиною цього Договору та вважається включеним в цей Договір так, ніби він повністю викладений в ньому.
Додатком 2 до Договору визначено, що ціни зазначаються в кожній Угоді про відвантаження, підписаній Сторонами та/або «Тверде паливо - Морський транспорт - Прайс-лист AMS» (у разі розбіжностей Угода про відвантаження матиме перевагу), зміст якого є невід`ємною частиною цього Договору та вважається включеним в цей Договір так, ніби він повністю викладений в ньому.
Стандартний термін оплати становить 30 календарних днів, починаючи з початку місяця, наступного за місяцем, в якому був виданий коносамент і в будь-якому випадку після виконання обов`язкової умови, описаної нижче.
Обов`язковою умовою проведення платежу банком Покупця є факт доставки Продукції на територію України згідно із законодавством України, що підтверджуєтеся штампом митного інспектора української митниці на товаросупровідних документах.
Додатком 4 до Договору визначено, що в документі під назвою Каталог ArcelorMittalSourcing - Умови доставки, та/або в Угоді про відвантаження (у разі розбіжностей Угода про відвантаження матиме перевагу), вміст якого є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з Додатком 5 до Договору, Інкотермс означає офіційні правила Міжнародної торгової палати щодо тлумачення торгових термінів, які набрали чинності 1 січня 2011 року.
На виконання умов Договору, між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Покупець) та «ArcelorMittalSourcing», Люксембург (Продавець) укладено Угоду про відвантаження №5 від 20.09.2024 року та Угоду про відвантаження №6 від 20.09.2024 року.
Зі змісту Угоди про відвантаження №5 від 20.09.2024 року вбачається, що Умови платежу цієї поставки погоджені Сторонами умовами Договору продажу SPO822/1176 від 12.06.2024 та становлять 30 календарних днів, починаючи з початку місяця, наступного за місяцем, в якому був виписаний коносамент. Умови поставки: CFR, Південний.
Зі змісту Угоди про відвантаження №6 від 20.09.2024 року вбачається, що Умови оплати, погоджені Сторонами для цієї поставки, відрізняються від Умов оплати, передбачених Договором продажу SP0822/ 1176 від 12.06.2024 та становлять 60 календарних дній з початку місяця, наступного за місяцем, в якому був виданий коносамент.Умови поставки: CFR, Південний.
Як було зазначено, вказаний вище Товар поставлявся на підставі непрямого зовнішньоекономічного контракту від 12.06.2024 №SP0822/1176, укладеного між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Покупець) та «ArcelorMittalSourcing», Люксембург (Продавець), на умовах поставки CFR UA ПІВДЕННИЙ.
2) Заявлена митна вартість на умовах поставки CFR, UA Південний складає 234,940 дол.США/т. У відповідності до Інкотермс 2010, умови поставки CFR означають, що продавець забов`язаний доставити товар в місце, зазначене в базисі поставки та сплачує доставку товару до порту навантаження, фрахт судна та забезпечує проходження митних процедур при експорті товару. Тобто всі витрати на перевезення, необхідні для доставки товару в узгодженому місці призначення несе продавець і відповідно витрати на перевезення до місця призначення є невід`ємною складовою митної вартості товару, що оцінюється. Згідно статті 58 МКУ, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МКУ. Відповідно до додатку 2 «Ціна та умови оплати» зовнішньоекономічного контракту від 12.06.2024 № SP0822/1176, «Стандартний термін оплати становить 30 календарних днів, починаючи з початку місяця, наступного за місяцем, в якому був виданий коносамент і в будь-якому випадку після виконання обов`язкової умови, описаної нижче. Обов`язковою умовою проведення платежу банком Покупця є факт доставки Продукції на територію України згідно із законодавством України, що підтверджується штампом митного інспектора української митниці на товаросупровідних документах. Форма оплати банківський переказ» Наданий коносамент (billoflading) №B/L №1 видано 28.08.2024, штамп ПМК прикордонної митниці України від 25.09.2024. Відповідно до наданого до митного оформлення інвойсу продавця від 25.09.2024 №5014685 оплата за товар повинна бути здійснена у термін до 01.10.2024. З урахуванням вищевикладеного, оплата за партію товару повинна вже була бути здійснена.
3) Відповідно до положень статті 53 МКУ, документами, які підтверджують заявлений рівень митної вартості якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Документи, які підтверджують здійснення оплати за товар, до митного оформлення не надано. Інвойс від 25.09.2024 № 5014685 не містить печаток і штампів митних органів країни відправлення та прикордонних митних органів країни призначення, що може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником. Це дає підстави для сумніву у достовірності зазначених відомостей та указує на наявність фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару. Інвойс виробника товару не надавався. 4) Наданий до митного оформлення інвойс від 25.09.2024 № 5014685 містить відомість про ціну товару на рівні 234,94 дол.США/т з посиланням на контракт від 12.06.2024 № SP0822/1176 та Угоду про відвантаження №5 від 20.09.2024. Проте, в результаті проведеного митним органом контролю встановлено, що митні оформлення подібних товарів з ідентичними якісними характеристиками, з країною походження США здійснювались з травня місяця поточного року за митною вартістю, вищою за заявлену, а саме 271,484 дол.США/т. За інформацією офіційного сайту компанії «АрселорМіттал» (www.arcelormittal.com), до її складу входять найбільші сталеплавильні підприємства світу, серед яких зазначено і ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Україна), ARCELORMITTAL SOURCING SCA. На підставі пункту 3 частини 5 статті 52 МКУ декларація митної вартості подається у разі якщо покупець та продавець пов`язані між собою. Відповідно до положень статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року особи вважаються пов`язаними між собою, якщо: a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї. Взаємопов`язаність сторін зазначена в декларації митної вартості. У зв`язку із виявленими розбіжностями Дніпровська митниця зобов`язала позивача у надати (за наявності) такі додаткові документи: - якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - виписку з бухгалтерської документації; - прайс-листи виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення.
4) Наданий до митного оформлення інвойс від 25.09.2024 № 5014685 містить відомість про ціну товару на рівні 234,94 дол.США/т з посиланням на контракт від 12.06.2024 № SP0822/1176 та Угоду про відвантаження №5 від 20.09.2024. Проте, в результаті проведеного митним органом контролю встановлено, що митні оформлення подібних товарів з ідентичними якісними характеристиками, з країною походження США здійснювались з травня місяця поточного року за митною вартістю, вищою за заявлену, а саме 271,484 дол.США/т. За інформацією офіційного сайту компанії «АрселорМіттал» (www.arcelormittal.com), до її складу входять найбільші сталеплавильні підприємства світу, серед яких зазначено і ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Україна), ARCELORMITTAL SOURCING SCA. На підставі пункту 3 частини 5 статті 52 МКУ декларація митної вартості подається у разі якщо покупець та продавець пов`язані між собою. Відповідно до положень статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року особи вважаються пов`язаними між собою, якщо: a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї. Взаємопов`язаність сторін зазначена в декларації митної вартості.
У зв`язку із виявленими розбіжностями Дніпровська митниця зобов`язала позивача надати (за наявності) додаткові документи: - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; - довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - копію митної декларації країни відправлення.
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на підтвердження заявленої митної вартості товару надавав до митного органу додаткові документи, а саме: платіжні доручення в іноземній валюті від 27.11.2024 №600027620, від 06.12.2024 №600028442, від 11,12.2024 №600029471, від 11.12.2024 №600029473; довідку Криворізького регіонального відділення АТ «Райффайзен Банк» від 09.12.2024 №28; листи ПАТ «Арселормітгал Кривий Ріг» від 21.10.2024 №03-1692, від 05.12.2024 №03-1931, від 10.10.2024 №03-1632, від 05.12.2024 №03-1930, від 11.12.2024 №03-1945, від 08.11.2024 №08-53; витяги з Інтернет - ресурсу plattsconnect.spglobal.com щодо індексу цін на коксівне вугілля за наступні періоди: з 31.08.2024 по 03.09.2024 (HCGAU00-Low Vol НСС FOB Australia); з 29.02.2024 по 03.04.2024 (PLVH00- PremLow НСС FOB Australia); з 04.07.2024 по 06.08.2024 (AAWWS00-High Vol A CokingCoal FOB USEC); з 15.02.2024 по 19.03.2024 (AAWWS00 - High VOL A CokingCoal FOB USEC); CHARTER-PARTIES до корабля CHRISTINA V від 12.07.2024р.; лист від ArcelorMittalSourcing (AMS) про період індексів цін по вугіллю PEAK DOWNS № 01/SP0822/1176 від 07.01,2025р.; лист від AMS про період індексів цін по вугіллю LAKE VERMONT №06/SP0822/1176 від 02.01.2025р.; електронне узгодження CHARTER-PARTIES до корабля CHRISTINA V від 12.07.2024р.; лист «АрселорМіттал Кривий Ріг» №03-58 від 09.01.2025р., з роз`ясненням про додаткові індекси цін в листі AMS по вугіллю PEAK DOWNS № 01/SP0822/1176 від 07.01.2025р.; довідку банку № В6/19-987 від 16.01.2025р.; платіжну інструкцію № 600030578 від 23.12.2024р.; платіжну інструкцію №600031142 від 30.12.2024р.; платіжну інструкцію №600001675 від 13.01.2025р.; рахунок № 5014637 від 24.09.2024р.; акт повідомлення №1 від 27.09.2024р.; генеральний акт №1 від 24.09.2024р., що підтверджується листами.
За результатами перевірки наданих відомостей щодо митної вартості товару, Дніпровською митницею були прийняті рішення про коригування митної вартості товарів: №UA110070/2024/200009/1 від 22.10.2024р., №UA110070/2024/200008/1 від 22.10.2024р., №UA110070/2024/200012/1 від 25.11.2024р., №UA110070/2024/200013/1 від 25.11.2024р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, у митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA110070/2024/000075 від 22.10.2024р., № UA110070/2024/000074 від 22.10.2024р., №UA110070/2024/000081 від 25.11.2024р., №UA110070/2024/000082 від 25.11.2024р.
Коригування митної вартості товару проведено за рішеннями про коригування митної вартості із застосуванням резервного методу, з використанням наявної у митного органу інформації, що наявна в ЦБД.
Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Частиною першою статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною першою статті 257 Митного кодексу України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно з частинами першою-другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої цієї ж статті у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію з питань перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Отже, обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. Але митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Суд акцентує увагу, що приписи вказаних вище статей Митного кодексу України зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом разом із митними деклараціями документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
У постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 Верховний Суд вказав, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Як вбачається зі змісту спірних рішень, митний орган зазначає про неможливість застосування методів визначення митної вартості товарів, передбачених п. 2 ч. 1 ст.57 МКУ, у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, проте, суд зазначає, що таке формальне обґрунтування із загальними висновками не дає підстав вважати такі рішення обґрунтованими та мотивованими, у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.
Щодо зауважень митного органу про відсутність прайс-листа, то суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 МК України, прайс-лист є додатковим документом, а не основним.
Прайс-лист є документом довільної форми та діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми прайс-листа.
Згідно із загальноприйнятою світовою практикою прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару. Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.
При цьому, згідно із змістом Додатку №2 до зовнішньоекономічного контракту, Сторони не обмежили, що Прайс-лист-це не єдиний документ, що містить відомості про вартісні характеристики товару.
Отже, в контексті спірних правовідносин, прайс-лист не є тим обов`язковим документом, який надається на підтвердження митної вартості товару, та не є єдиним доказом, який в кінцевому результаті впливає на числове значення заявленої митної вартості товарів.
Таким чином, зауваження митниці щодо відсутності прайс-листа не є підставою для його витребування на підтвердження заявленої вартості товару.
Крім того, слід також зауважити, що посилання відповідача на необхідність підтвердження вартісних характеристик товару є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, такі відомості не відноситься до документів, що підтверджують числові значення митної вартості, а лише може вимагатись та досліджуватись (за наявності) митним органом у разі, якщо документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України мають розбіжності, ознаки підробки або всієї інформації.
При цьому, посилаючись на відсутність відомостей щодо вартісних характеристик товару, відповідач не наводить розбіжностей у документах та складових митної вартості, поданих позивачем відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Отже, доводи митного органу щодо невідповідності вартісних характеристик товару не можуть бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки надання таких відомостей не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.
Щодо доводів митниці про неможливість підтвердження заявленої митної вартості товару на підстави документів на перевезення вантажу, суд зазначає наступне.
Метою ІНКОТЕРМС є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.
Згідно з ІНКОТЕРМС CFR COST AND FREIGHT - термін «Вартість та фрахт» означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний сплатити витрати та фрахт, необхідні для доставки товару в названий порт призначення, однак, ризик втрати або пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. За умовами терміну CFR на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися лише при перевезенні товару морським чи внутрішнім водним транспортом.
Коли фрахт оплачується продавцем (CFR ІНКОТЕРМС), по суті він оплачується покупцем, оскільки витрати по фрахту включаються продавцем в загальну ціну товару.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.05.2021 року по справі № 820/584/17.
Судом з матеріалів справи встановлено, що надані до митного оформлення документи містили посилання на умови поставки товару - CFR (порт Одеса); інформація, що у них містилась, відповідала іншим документам, що супроводжували проведення господарської операції.
Вказані обставини свідчать, що цінова пропозиція поширювалась саме на країну, в якій здійснює свою господарську діяльність позивач, а ціни є актуальними на час здійснення замовлення щодо поставки партії товару.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 року по справі № 820/4906/16.
Тобто, ціна імпортованого позивачем товару включала витрати, пов`язані з транспортуванням і не підлягала коригуванню за правилами визначеними частиною десятою статті 58 Митного кодексу України.
На підтвердження вказаного, вище зазначалося, що відповідно до пункту 1.2. Договору, 1.2. Продавець постачає Продукцію партіями, визначеними відповідно до статті 11. Хоча кожна партія (яка може бути оформлена за допомогою Угоди про відвантаження) не є окремим договором купівлі-продажу (за винятком Угоди про відвантаження), на кожну партію окремо (включно з тими, що узгоджені в Угоді про відвантаження) поширюються умови цього Договору, включаючи, без обмеження, Специфікацію в Додатку 1.
Згідно з пунктом 4 Договору, Продукція повинна бути доставлена відповідно до умов доставки, зазначених у Додатку 4. Покупець повинен придбати та забезпечити своєчасне отримання Продукції у визначеному місці доставки.
Додатком 4 до Договору визначено, що в документі під назвою Каталог ArcelorMittalSourcing - Умови доставки, та/або в Угоді про відвантаження (у разі розбіжностей Угода про відвантаження матиме перевагу), вміст якого є невід`ємною частиною цього Договору та вважається включеним в цей Договір так, ніби він повністю викладений в ньому.
На виконання умов Договору, між ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Покупець) та «ArcelorMittalSourcing», Люксембург (Продавець) було укладено Угоду про відвантаження №5 від 20.09.2024 року та Угоду про відвантаження №6 від 20.09.2024 року, відповідно до яких, умови поставки: CFR, Південний, які не змінювались.
В судовому засіданні було з`ясовано, та не спростовано представником відповідача, що позивач за умовами поставки CFR Південний: безпосередньо не укладав будь-яких договорів і не має жодних фінансовогосподарських взаємовідносин ані з перевізником, зазначеним у наданому коносаменті (який за міжнародними правилами засвідчує факт переміщення (транспортування) товару до місця призначення), ані з будь-якою страховою компанією; безпосередньо позивач не здійснював перерахувань грошових коштів на користь таких суб`єктів господарювання (зокрема, перевізника, страхової компанії), при цьому, ані з боку відповідної компанії-перевізника, ані з боку страхової компанії, до декларанта не висувались вимоги про відшкодування відповідних витрат (транспортування, маркування, страхування тощо).
Відтак, враховуючи викладене, суд зазначає, що позивач не мав обов`язку сплачувати фрахт імпортованих товарів, оскільки фрахт та витрати з доставки, за умовами поставки, були включені в ціну товарів.
За таких умов, позивач не має і не може мати документів, що підтверджують вартість перевезення імпортованих товарів, а коригування митної вартості товарів відповідачем, з врахуванням погоджених умов поставки CFR Південний, з підстав ненадання документів щодо вартості фрахту, є, на переконання суду, протиправним.
Щодо тверджень відповідача стосовно умови оплати товару, суд зазначає, що, як встановлено ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунокфактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
При цьому, відповідно до приписів ст. 53 МК України, надання до митного органу банківських платіжних документів та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару не є безумовним або обов`язковим.
Так, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак, суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №813/1755/17, від 29.07.2021 року у справі №380/6459/20.
Відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими митним органом витребувані додаткові документи.
Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 у справі №815/3142/17.
Відтак, суд вважає, що вказані зауваження відповідача жодним чином не впливають на формування числових складових митної вартості товару.
Водночас, судом під час судового розгляду встановлено, що декларант надав відповідачу необхідні документи із поданням митної декларації, які давали можливість останньому встановити дійсну митну вартість товару за ціною контракту.
Так, як вже зазначалося, митному органу надавалися, зокрема, платіжні доручення в іноземній валюті від 27.11.2024 №600027620, від 06.12.2024 №600028442, від 11.12.2024 №600029471, від 11.12.2024 №600029473; довідка Криворізького регіонального відділення АТ «Райффайзен Банк» від 09.12.2024 №28; Довідка банку № В6/19-987 від 16.01.2025р; Платіжна інструкція № 600030578 від 23.12.2024р; Платіжна інструкція №600031142 від 30.12.2024р; Платіжна інструкція №600001675 від 13.01.2025р; Рахунок № 5014637 від 24.09.2024р.
Слід вказати, що у своїй сукупності із наданими до митного органу та до матеріалів справи документами, зазначені вище платіжні документи також дають можливість встановити, до поставки якої саме партії товару вони відносяться.
Щодо тверджень митного органу стосовно копії митної декларації країни відправлення, суд звертає увагу, що копія митної декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Враховуючі надані до митного оформлення документи, що підтверджують вартість товару, яка підлягає сплаті, в зауваженні митницею не зазначено, у зв`язку з якими розбіжностями в документах, що впливають на правильність визначення митної вартості, висувається вимога про те, що неточності саме в наданій копії митної декларації країни відправлення впливають на правильність визначенні позивачем митної вартості товару
Верховний Суд в постанові від 19.03.2019 року по справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».
За наведених обставин, на переконання суду, відповідні доводи митниці є безпідставними.
Щодо тверджень відповідача стосовно неточностей у платіжних документах, що надані позивачем, слід зазначити, що затвердженої форми інвойсів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено. Разом з тим, при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості, контролюючий орган має впевнитись, що комерційний інвойс можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.
Узагальнене визначення інвойсу - це документ, на підставі якого здійснюється оплата за товар та формується звітність. Згідно із загальносвітовою практикою інвойс має містити: дату складання; найменування та реквізити продавця; найменування та реквізити покупця; найменування товарів; ціну товарів; загальну вартість рахунку; валюту оплати. Також, в інвойсі можуть зазначатись: реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка; реквізити відвантажувального документа; платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в інвойсі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок, тощо.
Як вбачається зі змісту коносаментів, інвойсів та поданих декларантом відповідних ЕМД, вантажоодержувачем вантажу виступає саме Покупець товару, яким є позивач у даній справі, що зазначений не тільки у зовнішньоекономічному Договорі продажу від 12.06.2024 № SP0822/1176, а й в Угодах про відвантаження №5 від 20.09.2024 та №6 від 20.09.2024; відомості в інвойсах і про дату коносаменту, і про вагу товару за коносаментом, і про назву морського судна, і про марку товару, і про номер юридичного контракту, збігаються з даними із кожного відповідного коносаменту та ЕМД; в кожному з коносаментів зазначено про те, що кожний з них є «Clean on Board», тобто чистий бортовий коносамент (з вказівкою про фактичне завантаження), що свідчить про те, що вантаж фактично завантажено на судно, а не просто прийнято до порту для подальшого відправлення.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що надані до митного оформлення інвойси дозволяють ідентифікувати поставку товару та містять відомості про вартість товару, а тому, за наведених обставин, відповідні доводи митниці є безпідставними.
Щодо зауважень митного органу про можливість коригування ціни товару, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 12 та ч. 2 ст. 14 ЦК України, основними засадами здійснення прав та виконання обов`язків є те, що особа (як фізична , так і юридична) здійснює свої права вільно, на власний розсуд, і не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 190 ГК України, вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг), за винятком тих, на які встановлено державні регульовані ціни. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України. Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.
Зазначене підтверджує право сторін за взаємною згодою погоджувати зміни до ціни товару. При цьому, принцип свободи договорів чітко передбачає, що сторони можуть самостійно вирішувати яка вартість товарів, на яких умовах буде ввозитися, тощо.
За таких обставин, суд вважає, що митний орган дійшов до безпідставного висновку щодо розбіжностей у ціні товару, що переданий до митного оформлення, наданими супровідними документам.
Слід заззначити, що за загально визнаним розумінням «штраф - це грошове покарання або стягнення, яке накладається за порушення умов, невиконання чого-небудь».
За загально визнаним розумінням «знижка (або дисконт) - це тимчасове зменшення ціни товару чи послуги, яке надається покупцю. Це може бути як базовою ціною, так і одноразовою акцією. Знижки часто використовуються як маркетинговий інструмент для залучення покупців та збільшення продажів».
Наведене свідчить про те, що за своєю природою штраф і знижка - це зовсім різні, не тотожні один одному, поняття. Як наслідок, відповідач безпідставно і необгрунтовано ототожнив різні за своєю природою поняття «знижки» та «штрафу».
Щодо тверджень відповідача відносно того, що наданий до митного оформлення сертифікат якості не дає можливість ідентифікувати, на яку партію товару виданий сертифікат, то суд вважає такі твердження безпідставними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, такі відомості не відноситься до документів, що підтверджують числові значення митної вартості, а лише може вимагатись та досліджуватись (за наявності) митним органом у разі, якщо документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, мають розбіжності, ознаки підробки або всієї інформації.
При цьому, зазначаючи про невідповідний зміст сертифікатів якості товару, відповідач не наводить розбіжностей у документах та складових митної вартості, поданих позивачем у відповідності до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Як наслідок, сумніви митного органу щодо змісту сертифікатів якості товару не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки надання таких відомостей не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.
Щодо тверджень митного органу, що на підтвердження висновків листа ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 07.11.2024 №2070 позивачем не надані відповідні додатки, які підтверджують джерела використаної цінової інформації, що не дає можливості перевірити обґрунтованість висновків, які в ньому наведені, суд зазначає наступне.
Так, відповідачем було вказано, що в наведених експертом джерелах з мережі Інтернет, зазначена продукція без врахування технічних характеристик товару. Крім того, зазначена в окремих джерелах вартість продукції вища ніж вартість оцінюваного товару.
Під час судового розгляду судом було з`ясовано, що надані позивачем висновки ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 07.11.2024 №2070, були складені з урахуванням інформації, розміщеної у виданні «PlattsCoalTradeInternational».
У довідці ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 07.11.2024 №2070 була проаналізована ринкова вартість товару на ринку експорту та проведено аналіз цінової інформації ринку з використанням загальнодоступної інформації видання «PlattsCoalTradeInternational».
Так, відповідно до отриманих висновків (довідок) Державного підприємства «Укрпромзовнішекспертиза» від 07.11.2024р. №2070 та №2072 щодо проведення аналізу відповідності цінових умов зовнішньоекономічного контракту №SP0822/1176 від 12.06.2024р., що імпортується згідно з Угодами про відвантаження №5 від 20.09.2024р. та №6 від 20.09.2024р., можна вважати, що рівень цін на вугілля коксівне марки Ramsey (країна походження США), що імпортується згідно з Угодою про відвантаження №5 від 20.09.2024р., та рівень цін на вугілля коксівне Lake Vermont (країна походження Австралія), що імпортується згідно з Угодою про відвантаження №6 від 20.09.2024р., до названого зовнішньоекономічного контракту, на умовах поставки CFR порт Південний, Україна, відповідає кон`юктурі ринку станом на серпень 2024р. Наведений рівень цін міг змінюватись в залежності від якості зазначеного товару, умов оплати, розміру партії, кон`юктурної ситуації на ринку, тощо. Джерела інформації: видання «Platts Coal Trade International». Таким чином, наведеними висновками спеціалізованої експертної організації засвідчено, що вартість отриманих декларантом товарів може дорівнювати контрактній і вказана на умовах поставки CFR порт Південний, Україна та ідентична тій, що містять подані декларантом всі інші товаросупроводжуючі документи.
Судом встановлено, що вартість за одиницю кожного найменування товару, яку визначено у довідці ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 07.11.2024 №2070, повністю співпадає з його вартістю, зазначеною у документах до відповідної партії товару, наданих до митного оформлення.
Згідно з приписами частини першої статті 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення» від 21.06.2012 №5007-VI, під час проведення експортних (імпортних) операцій у розрахунках з іноземними суб`єктами господарювання застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни, що формуються відповідно до цін і умов світового ринку.
Статтею 6 Указу Президента України від 25.08.1994 №475/94 «Про заходи щодо запобігання експорту товарів походженням з України за цінами, що можуть розглядатися як демпінгові, та врегулювання торговельних спорів» встановлено, що при здійсненні суб`єктами підприємницької діяльності України експортних та імпортних операцій безпосередньо або через зовнішньоторговельного посередника контрактні (зовнішньоторговельні) ціни мають відповідати цінам, що склалися чи складатимуться на відповідний товар на ринку експорту чи імпорту на момент здійснення експортної, імпортної операції.
З аналізу наведених норм права встановлено, що ціна імпортованого товару повинна відповідати цінам, що склалися на ринку експорту на ідентичний або аналогічний товар, тобто на товар, який є однаковим або подібним за характеристиками, торговельною маркою, артикулом та має однакову собівартість виробництва.
Верховним Судом в аналогічних правовідносинах викладено наступний правовий висновок у постанові від 06.11.2018 у справі №810/2593/15: «Стосовно експертного висновку Київської обласної торгово-промислової палати, враховано, що за правилами статті 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Крім того, у разі сумніву у відповідному експертному висновку, митниця мала право звернутися до іншого суб`єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування (згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України»), однак, таке своє право не реалізувала».
Зміст жодного зі спірних рішень не містить документально засвідчених доказів наявності у відповідача результатів будь-яких інших експертиз, які були б ним організовані і містили б інші висновки про якісні та вартістні характеристики придбаного позивачем товару, та спростовували б висновки Дніпропетровської Торгово-промислової палати України, надані декларантом і долучені до матеріалів даної справи.
Отже, суд вважає, що митницею безпідставно поставлено під сумнів правомірність визначення декларантом вартості придбаного товару саме за ціною Договору, оскільки дослідження були проведені методом співставлення саме дійсних цін на товар у їх понятті, визначеному у статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, згода на обов`язковість якої була надана Верховною Радою України.
Наведене доводить, що всі документи, які декларант надав відповідачу, у своїй сукупності підтверджують заявлену позивачем митну вартість та її складові частини, та не мають розбіжностей. А відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними і базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та на їх підставі можливо ідентифікувати задекларовані товари. А приєднані до матеріалів даної справи висновки експертної організації підтверджують ринкову вартість поставленого товару на рівні цін, зазначених у супровідних документах.
Щодо посилання відповідача на те, що відповідно до частин 12 та 13 ст.58 МКУ, той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної, та у таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.
Разом з цим, під час судового розгляду представником відповідача не зазначено жодної достатньої підстави вважати, «що відносини, зазначені у частині 12 цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів», а також не зазначено, в чому саме полягав вплив цих відносин.
Щодо висновків відповідача про ненадання декларантом документів, що засвідчують витрати на страхування, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Нормами п.7 ч.10 ст.58 МКУ передбачено, що:
10. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.
Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.
11. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню.
Викладене свідчить про те, що надання документів по страхуванню товару, на яких наголошує відповідач, передбачено виключно у випадку: якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Наведений лист свідчить про те, що відповідні витрати по страхуванню товару були включені до ціни, що підлягала сплаті за товар.
З огляду на викладене, висновки відповідача про ненадання декларантом документів, що засвідчують витрати на страхування, і тим самим, ставлять під сумнів дійсність митної вартості товару, прямо суперечать нормам ч.10 ст.58 МКУ, тим самим виходять за межі правового поля.
Як наслідок, відповідні вимоги відповідача про необхідність надання декларантом відповідних документів є необгрунтованими та такими, що не відповідають прямій нормі діючого законодавства України.
Враховуючи те, що, як було встановлено під час судового розгляду, сторонами зовнішньоекономічного договору було погоджено певні хімічні властивості та характеристики товару, штраф за їх перевищення навіть у випадку понад 1,0%, то висновок відповідача про те, що співставлявся саме подібний товар, хімічні характеристики якого відповідачем не наведені, а відтак, і не порівнювались, не має жодних обгрунтованих підстав.
Щодо інших тверджень митного органу, які визначені як підстави для помилковості визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, слід виходити з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 року по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей. Отже, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. При цьому, такі посилання митного органу не заслуговують на увагу, оскільки визначаючи зазначені недоліки, відповідач не наводить посилань на розбіжності у числових значеннях складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
Також, слід зазначити, що Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 року у справі № 818/1186/17 було зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також, слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 08.02.2019 року у справі №825/648/17, від 26.05.2022 року у справі №560/355/19.
Таким чином, суд вважає посилання відповідача на неподання додаткових документів необґрунтованими, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Суд при цьому враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 20.03.2020 у справі №480/4423/18, відповідно до якої неподання декларантом документів, зазначених у частині другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише у тому випадку, коли у органу доходів і зборів будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Окрім цього, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, відповідач не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 804/6243/14.
Відтак, враховуючи викладене доводи відповідача про не підтвердження числового значення митної вартості, визначеної за основним методом визначення митної вартості, що відповідно до приписів Митного кодексу України, є підставою для корегування заявленої декларантом митної вартості, є необґрунтованими та безпідставними.
Під час судового розгляду митний орган не надав доказів того, що документи, подані позивачем, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
Суд зазначає, що у поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що митний орган не обґрунтував свій сумнів щодо заявленої позивачем митної вартості товару згідно з митними деклараціями та не довів правомірності застосування іншого методу визначення митної вартості товару, що є підставою для визнання протиправними і скасування оскаржуваних рішень Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110070/2024/200009/1 від 22.10.2024р., №UA110070/2024/200008/1 від 22.10.2024р., №UA110070/2024/200012/1 від 25.11.2024р., №UA110070/2024/200013/1 від 25.11.2024р.
Оскільки рішення про коригування митної вартості товарів підлягають скасуванню через їх протиправність, картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення також підлягають скасуванню.
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 цієї статті).
Згідно зі ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятих на їх підставі рішень.
З урахуванням наведених вище норм законодавства та встановлених обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, карток відмови - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів: №UA110070/2024/200009/1 від 22.10.2024р., №UA110070/2024/200008/1 від 22.10.2024р., №UA110070/2024/200012/1 від 25.11.2024р., №UA110070/2024/200013/1 від 25.11.2024р.
Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: № UA110070/2024/000075 від 22.10.2024р., № UA110070/2024/000074 від 22.10.2024р., №UA110070/2024/000081 від 25.11.2024р., №UA110070/2024/000082 від 25.11.2024р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 26.06.2025 року.

Суддя В.В. Кальник