Справа № 522/6093/24
Суддя: Федчишена Т. Ю.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/6093/24
Провадження №2-а/522/106/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Федчишеної Т. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі постанови інспектора з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Стороженка С. О. серії ОДП № 5758382 від 11.04.2024 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн, оскільки він 11.04.2024 об 11:27:10 на вул. Буніна, 33 в м. Одесі на автомобілі TOYOTA RAV 4, д.н.з НОМЕР_1 здійснив стоянку на тротуарі (не позначеному відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками), чим порушив вимоги п. 15.10 «б» ПДР.

З указаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки посилання інспектора у постанові на порушення ним п. 15.10 «б» ПДР не відповідають дійсності, адже суперечать наявному на зазначеній проїзній частині дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.6.1.

Крім того, відповідно до п. 15.10 «в» Правил стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Звертає увагу на суперечливість та невідповідність викладеним в оскаржуваній постанові пунктам 15.10 «б», 15.10 «в» Правил з наявними дорожніми знаками, встановленими з табличками.

Також зазначає про відсутність на зазначеній проїзній частині передбаченої п. 34.1 Правил горизонтальної розмітки наступного значення, 1.33 (синя) позначає відведені майданчики для паркування транспортних засобів, розміщені вздовж проїзної частини вулиці, дороги за обумовлених умов (оплата за стоянку), обмежена тривалість стоянки, тільки для використання певною категорією користувачів) та 1.34 (біла) позначає межі окремих місць для паркування транспортних засобів.

Зазначає, що на сайті Одеської міської ради за посиланням для перевірки правопорушень правил зупинки та стоянки наявні фотознімки припаркованого належного йому автомобіля, оглядом яких встановлено відсутність розмітки, невідповідність порушення ним п. 15.10. «б» Правил та наявність дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.6.1 (зі зворотної сторони) встановленого на проїзній частині біля будинку 33 по вул. Буніна в м. Одесі. Через відмову інспектора додати фото лицьової сторони дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.6.1, він особисто зробив такі фото.

Крім того указує, що в порушення ст. 268 КУпАП його позбавлено можливості робити зауваження, давати пояснення у письмовій формі, користуватися послугами захисника. Як пояснив йому інспектор, він вже виніс постанову, ознайомившись з якою позивач звернув увагу на певні неточності даних, викладених в постанові і фактичних даних, вимагав занести зауваження та виправити неточності, які інспектором було проігноровано.

За наведених підстав просив скасувати постанову серії ОДП № 5758382 від 11.04.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вирішити питання щодо стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 червня 2024 року залучено Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради як другого відповідача у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

У відзиві на позовну заяву Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради просить у задоволені позову відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю, оскільки оскаржувану постанову прийнято інспектором з урахуванням усіх обставин справи та відповідно до закону, оскільки ОСОБА_1 порушив вимоги п.15.10 «б» ПДР, а саме здійснив стоянку на тротуарі.

Щодо посилання позивача на правомірність здійснення ним стоянки на тротуарі відповідно до п.п. «в» п. 15.10 ПДР України, указує, що з фотознімків вбачається, що автомобіль позивача не був припаркований у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці, як то передбачено п. 15.6 ПДР України.

Твердження позивача, що на зазначеній проїзній частині наявний дорожній знак 5.43 з табличкою 7.6.1 та його транспортний засіб був припаркований в зоні дії дорожнього знаку не відповідає дійсності, оскільки транспортний засіб позивача був припаркований не в зоні дії дорожнього знаку 5.43 на проїзній частині, а на тротуарі. При цьому тротуар це елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Щодо витрат на правничу допомогу зазначив, що заявлена позивачем сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн є неспівмірною з ціною позову, оскільки предметом спору у справі є постанова про адміністративне правопорушення та розмір штрафу становить 340,00 грн, що свідчить про необгрунтованість заявленої до відшкодування суми та її явне завищення.

У відповіді на відзив позивач посилається на те, що у своєму відзиві відповідач фактично підтвердив незаконність оскаржуваної постанови.

Вважав посилання в постанові на порушення ним п.15.10 «б» ПДР таким, що не відповідає дійсності, адже суперечить наявності на зазначеній проїзній частині дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.6.1. Також посилався на суперечливість та невідповідність викладеного у постанові пунктам 15.10 «б», 15.10 «в» Правил з наявними дорожніми знаками, встановленими з табличками та відсутність належної оцінки зазначеним суперечностям у відзиві.

Крім того зазначає, що відповідач у відзиві проігнорував взагалі наявність/відсутність на зазначеній проїзній частині передбачених п. 34.1 Правил горизонтальної розмітки наступного значення, 1.33 (синя) позначає відведені майданчики для паркування транспортних засобів, розміщені вздовж проїзної частини вулиці, дороги за обумовлених умов (оплата за стоянку, обмежена тривалість стоянки, тільки для використання певною категорією користувачів) та 1.34 (біла) позначає межі окремих місць для паркування транспортних засобів. Cаме наявність/відсутність дорожньої розмітки поділяє проїзну частину дороги від прилеглої території.

Щодо доводів відповідача про безпідставність розміру витрат на правничу допомогу зазначає, що відповідач по аналогії наводить розмір штрафу до розміру витрат на правничу допомогу, проте в даному випадку вважає, що протизаконні дії інспектора паркування Стороженка С. О. ставлять під сумнів авторитет органів державної влади.

Щодо подання відзиву зазначає, що відзив підписаний безпосередньо директором Департаменту Хитренком В. В., до відзиву долучено копію довіреності на представництво інтересів Департаменту, видану на ім`я Хорунжої В. Г., проте документів на підтвердження повноважень директора Департамену до відзиву не додано.

Також вважав, що відповідачем пропущено встановлений судом строк на подання відзиву на позовну заяву, оскільки ухвалу про залучення Департаменту як відповідача від 27.06.2024 оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 28.06.2024 та оскільки відповідач має зареєстрований електронний кабінет в ЄСІТС, мав отримати ухвалу того ж дня, проте, відзив на позовну заяву зареєстрований відповідачем 10.07.2024, а відправлений 11.07.2024.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Судом установлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль TOYOTA RAV 4, д.н.з НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Постановою інспектора з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Стороженка С. О. серії ОДП № 5758382 від 11 квітня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн, оскільки 11.04.2024 11:27:10 у м. Одесі на вул. Буніна, 33, водій транспортного засобу TOYOTA RAV 4, д.н.з НОМЕР_1 , здійснив стоянку на тротуарі (не позначеному відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками), чим порушив п. 15.10 «б» Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає обсяг прав та обов`язків водія, є також Правила дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Згідно п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт. 1.9 ПДР визначає, що особи, які порушують Правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП встановлена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Обґрунтовуючи позов позивач зокрема зазначає, що посилання інспектора у постанові на порушення ним п. 15.10 «б» ПДР не відповідають дійсності, адже суперечать наявному на зазначеній проїзній частині дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.6.1. Крім того, відповідно до п. 15.10 «в» Правил стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. Також посилається на суперечливість та невідповідність у постанові пунктам 15.10 «б», 15.10 «в» Правил з наявними дорожніми знаками, встановленими з табличками, зазначає про відсутність на проїзній частині передбаченої п. 34.1 Правил горизонтальної розмітки наступного значення, 1.33 (синя) та 1.34 (біла).

Відповідно до п. 1.10 ПДР тротуар елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Пунктом 15.10 «б» ПДР визначено, що стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

Водночас відповідно до 15.6 ПДР дозволяється стоянка легкових автомобілів і мотоциклів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38 (Місце для стоянки), 5.39 (Зона стоянки), встановленими з однією з табличок 7.6.2, 7.6.3, 7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці.

Проте, якщо відсутні жодні із вказаних знаків, закон також дозволяє стоянку на тротуарі, але лише для легкових автомобілів та мотоциклів та за певних умов.

А саме, відповідно до п.п. "в" п.15.10 ПДР стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Табличка 7.6.1 "Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку" застосовуються зі знаком 5.43 "Зона стоянки" для позначення способу поставлення транспортного засобу на стоянці біля тротуару або з його використанням.

Ця табличка позначає, що всі транспортні засоби повинні бути поставлені на стоянку на проїзній частині вздовж тротуару.

Горизонтальна розмітка для паркування не завжди є обов`язковою, але вона значно покращує організацію паркування та робить її більш ефективною. Згідно з Правилами дорожнього руху, окремі місця для паркування можна не розмічати, якщо транспортні засоби розташовані вздовж тротуару або краю проїзної частини, за винятком місць для осіб з інвалідністю, які повинні бути позначені розміткою 1.35.

Розмітка 1.33-1.35, що позначає паркування, не є обов`язковою у всіх випадках. Зокрема, якщо паркування здійснюється в один ряд вздовж тротуару, розмітка може бути відсутня.

Обов`язковою є розмітка місць для паркування осіб з інвалідністю (розмітка 1.35), як це передбачено Правилами дорожнього руху.

Відповідно до норм ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі наведеного вище, з урахуванням наявних в матеріалах справи фотознімків, суд вважає, що інспектором прийнято постанову з дотримання вимог закону, а тому у задоволенні даного позову до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської про скасування постанови слід відмовити.

Адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Доводи позивача не спростовують правомірності прийнятого інспектором з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, наведені позивачем доводи, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Водночас, суб`єктом владних повноважень у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Щодо доводів позивача про те, що відзив підписаний безпосередньо директором Департаменту Хитренком В. В., проте документів на підтвердження його повноважень не додано, слід зазначити, що з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців слідує, що директором Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради є Хитренко В. В., разом з тим, відповідно до законодавства директор має право підписувати документи в порядку самопредставництва без додаткового уповноваження.

Щодо строку на подання Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради відзиву на позовну заяву, то такий строк останнім не пропущено, адже як слідує з матеріалів справи ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2024 Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради залучено як другого відповідача, встановлено йому строк для подання відзиву протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

З матеріалами справи представник Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради ознайомилася в суді 04.07.2025, про що свідчить її розписка. Доказів отримання ухвали раніше цієї дати матеріали справи не містять.

При цьому відзив подано Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради 12.07.2024, тобто з дотриманням встановлено судом строку.

Разом з тим, що стосується пред`явлення позивачем позову до Одеської міської ради, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з підстав його пред`явлення до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у позові, адже належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, яким в даному випадку є Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 72, 77, 242-246, 250, 272, 286, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Одеської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА

30.06.25