Справа № 554/12010/24
Суддя: Сініцин Е. М.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/57/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд м. Полтави в складі:

головуючий суддя: Сініцин Е.М.

за участю секретаря: Кувіти М.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в залі суду, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправним та скасування акта суб`єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправним та скасування акта суб`єкта владних повноважень.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що Постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00000413 від 25.09.2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративно-господарське стягнення за ч.2 ст.132-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 8 500 грн. 00 коп.

Відповідно до Постанови, 17.09.2024 року транспортний засіб MAN TGA 26.480, днз НОМЕР_1 , належний позивачу на праві приватної власності, на автодорозі М-22, км 74+810, полтавської обл., допустив рух т.з. з перевищенням загальної маси т.з. на 6,425 %, що становить 2,57 тонн. Таким чином, загальна маса нібито становила 47 300 кг, а з урахуванням похибки 42 570 кг.

З оскаржуваною постановою позивач не погоджується, з огляду на наступне. Відповідачем зазначено, що транспортний засіб MAN TGХ 26.480 д.н.з. НОМЕР_1 рухався із перевищенням нормативних параметрів, визначених п. 22.5 ПДР України, а саме, перевищення загальної маси транспортного засобу на 2,57 тонн при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тонн. Відповідачем неправильно визначено максимальну допустиму масу транспортного засобу. Відповідно до п. 22.5 ПДР максимально допустима маса транспортного засобу не повинна перевищувати 40 тонн для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом 40 та трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом. Разом з тим, вказаний тягач рухався з напівпричепом KOЕGEL самоскид-Е АЕ9551XF, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є напівпричіп н/пр-контейнеровоз.

Пунктом 22.5 ПДР України для такого типу транспортних засобів встановлена максимально допустима маса 44 тонни. Таким чином, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а тому, постанова серії АВ № 00000413 від 25.09.2024 року підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, позивач просить суд поновити строк пропущений з поважних причин, оскільки він отримав постанову 11.10.2024 року, однак перебував у відрядженні у місті Миколаїв з 12.10.2024 року по 22.10.2024 року, скасувати Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ №00000413 від 25.09.2024 року та закрити провадження у справі. Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 листопада 2024 року позовна заява залишена без руху. Недоліки усунуті позивачем.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2024 року у вказаній адміністративній справі відкрито спрощене провадження, призначено судове засідання.

Позивач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник відповідача про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, направила до суду відзив та додаткові пояснення, в яких зазначив, що позивачем пропущений строк для звернення до суду, оскільки Постанову отримав 11.10.2024 року, в зв`язку з чим просили залишити заяву без розгляду. Крім того, вказав про дотримання відповідачем встановлених законодавством вимог до змісту вказаної постанови; про правильність визначення відповідачем позивача як суб`єкта адміністративної відповідальності, про наявність у постанові необхідної інформації, згідно якої уповноваженою особою Укртрансбезпеки встановлено подію та склад адміністративного правопорушення позивача. А також зазначив про правильність проведеного розрахунку ваги транспортного засобу за сукупністю факторів максимальної довжини транспортного засобу та перевезення контейнеру. Так, згідно з п.22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують б) фактичної маси трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом 40 тн та 24 тн, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тн та 24 тн.. Також вказують, що з аналізу свідоцтва серії НОМЕР_2 про реєстрацію напівпричепа марки KOЕGEL, держномер НОМЕР_3 , вбачається, що вказаний напівпричіп призначений для перевезення особливого виду вантажу контейнерів, а відомості щодо переобладнання вказаного напівпричепу для перевезення змінного кузову в особливих примітках відсутні. Позивачем не надано доказів, що напівпричіп перевозив контейнер чи змінний кузов.

Просив в позові відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши надані належні, допустимі та достовірні докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до постанови Державної служби з безпеки на транспорті у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00000413 від 25.09.2024 року, - 17.09.2024 о 22 год. 31 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська обл., допустив рух транспортного засобу MAN TGХ 26.480 д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,425% (2,57 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП України.

Вказаною Постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень.

Позивачем надано докази та підтверджено відповідачем, що ОСОБА_1 отримав Постанову від 25.09.2024 року лише 11.10.2024 року.

Згідно до Наказу №10/10-В, ОСОБА_1 відряджене до міста Миколаїв з 12.10.2024 року строком на 10 днів.

Суд вважає поважною причиною пропуску строку звернення до суду позивача з вимогами про скасування постанови, а також з урахуванням положень ст.2 КАС України, суд вважає за необхідно вирішити спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, тому поновлює пропущений строк позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, Великою Палатою Верховного Суду у п. 47 постанови від 25.06.20 у справі №520/2261/19 зроблено висновок, що визначений вищезгаданою правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Крім того, ст. 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Отже, обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, на підставі яких він виніс оскаржуване рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу спеціалізованого напівпричепа н/пр контейнеровоз з можливістю самоскидного розвантаження марки KOЕGEL, держномер НОМЕР_3 , що підтверджено Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Відповідно до абз.4 розділу І «Терміни та поняття» Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 (далі - Правила №363): н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів.

Суд наголошує, що з наявного Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що спеціалізований транспортний засіб марки KOЕGEL, держномер НОМЕР_3 , є спеціалізованим напівпричепом н/пр контейнеровоз з можливістю самоскидного розвантаження.

Доказів того, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначені недостовірні відомості про тип напівпричепу, відповідач не надав.

А також відповідачем не доведено на підставі яких параметрів чи характеристик, він дійшов висновку про перевищення ваги транспортними засобами.

Доказів на спростування того, що перевезення вантажу здійснювалося ні напівпричепом-контейнеровозом чи що вказаний напівпричеп використовувався не для перевезення контейнерів, відповідачем не надано.

В тому числі, суд вважає голослівним ствердження відповідача про переобладнання напівпричепа, а зазначення про відсутність маркування чи сконструйованих з урахуванням необхідності закріплення та (або) легкої обробки й для цього обладнаний кутовими фітингами, не встановлює відповідальність за ст.132-1 ч.2 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Положеннями п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з пунктом 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тонни.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Аналізуючи вищенаведені норми, можливо дійти висновку, що у разі якщо автомобільне перевезення здійснюється із допомогою напівпричепа-контейнеровоза (про що повинно бути вказано у свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу) загальна фактична маса не повинна перевищувати 44880кг (44т контейнеровоз + 2% похибка).

Суд наголошує, що диспозиція ч.2 ст.132-1 КУпАП передбачає «Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами».

Позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.132-1 КУпАП, за перевищення загальної маси т.з. на 6,425 %, що становить 2,57 тонн.

Тобто, суб`єкт владних повноважень притягнув позивача до адміністративної відповідальності саме за перевищення загальної маси, а не за перевищення габаритних норм, тому ствердження відповідача про порушення відповідачем п.22.5 Правил дорожнього руху з врахуванням загальною максимальною довжиною 13,716 метра - є недоречним.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доданий з Додатком до відзиву фотознімок із фотофіксацією транспортного засобу не є належним доказом, що напівпричеп не є контейнеровозом. Також вказаний знімок не підтверджує доводи відповідача про відсутність маркування та опломбування на контейнеровозі, згідно Правил №363, оскільки вказані обставини могли бути встановлені Укртрансбезпекою лише при особистому огляді спірного транспортного засобу. Проте доказів вчинення таких дій відповідачем не надано.

Ствердження відповідача про переобладнання напівпричепу з підстав наявного на контейнері тенту, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки не зазначені норми законодавства що забороняють використання контейнеру з тентом.

Суд вважає, що нормативне навантаження для транспортного засобу у цій справі повинно було визначатись як для контейнеровозу, оскільки матеріалами справи, а саме свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу підтверджено, що дана модель є спеціалізованим напівпричепом -контейнеровозом.

Отже, вказаний транспортний засіб спеціалізований напівпричеп контейнеровоз, відноситься до комбінованого транспортного засобу, та відповідно до п.22.5 ПДР України, є спеціалізованим напівпричепом (контейнеровоз), з дозволеною максимальною вагою перевезення 44 тони.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що зроблений відповідачем розрахунок перевищення фактичної маси у спірному випадку є необґрунтованим, що є підставою для скасування постанови, оскільки її прийнято на підставі не обґрунтованих розрахунків.

Також суд зазначає, що посилання відповідача на формуляр постанови, де відсутній обов`язок відповідача вказувати марку та номер напівпричепу, габаритні розміри автопотягу, наявність чи відсутність фітингів, є безпідставним, оскільки ця інформація може міститися в вільному викладенні в графі «Установив».

Аналізуючи судову практику Другого апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов висновку, що вона суперечить одна одної, так, в справі №554/5341/23 апеляційний суд 03 квітня 2024 року визнав обґрунтованість вимог позивача на підставі свідоцтва транспортного засобу де вказано, що напівпричіп є контейнеровозом, в зв`язку з чим дозволена максимальна вага перевезення - 44 тони, а в справі №554/14663/24 від 02 червня 2025 року навпаки, переклав обов`язок доказування на позивача і зазначив, що «саме по собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на спеціалізований н/причіп-контейнеровоз не може слугувати доказом перевезення контейнеровозом контейнеру та не поширює вагові обмеження..».

Відповідно, суд першої інстанції підтримує позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, де вказано, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд розглянув справу відносно вимог та заперечень сторін, зазначених в позовній заяві та відзиву, тому вважає, що постанова винесені Державною службою з безпеки на транспорті у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00000413 від 25.09.2024 року є такою, що винесена неправомірно, з порушенням вимог діючого законодавства, тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Позивачем повністю доведено обставини, зазначені у позовній заяві, а відповідач не обґрунтував свою правову позицію при винесені постанов, тому позов необхідно задовольнити у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.139 КАС України.

Враховуючи задоволення позову у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 968,96 гривень.

Керуючись ст.ст.280, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2,9,76, 242-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправним та скасування акта суб`єкта владних повноважень задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00000413 від 25 вересня 2024 року, за якою на ОСОБА_1 накладено адміністративно-господарське стягнення за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 8 500 грн. 00 коп. скасувати та закрити провадження у справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 968 гривень 96 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач Державна служба з питань безпеки на транспорті, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 9, .

Суддя Е.М. Сініцин.