Справа № 440/5387/25
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/5387/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.05.2025, просила:

-визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №25 від 04.04.2025;

-зобов`язати Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення члена сім`ї ветерана війни.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , який за життя був інвалідом внаслідок захворювань, пов`язаних з участю по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та був визнаний інвалідом внаслідок війни. Позивач зазначала, що звернулась до відповідача з заявою про встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни та видачу посвідчення члена сім`ї померлого ветерана війни, однак Управлінням соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області було відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У наданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі /а.с. 35-36/, посилаючись на відсутність підстав для встановлення ОСОБА_1 статусу "Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни", оскільки причина смерті чоловіка позивача не пов`язана із захворюванням, одержаним під час перебування на фронті або в період проходження військової служби (в тому числі й на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів. Відтак управління вважає, що абз. 1 п. 1 ст. 10 Закону №3551-ХІІ не може поширюватися на ОСОБА_1 .

Відповідач наголошував, що поширення чинності Закону №3551-ХІІ на членів сім`ї загиблої (померлої) особи не є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни, оскільки не всі члени сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в тому числі особи з інвалідністю внаслідок війни, мають право на встановлення відповідного статусу з видачею посвідчення, а лише ті категорії, які чітко визначені статтею 10 Закону №3551-ХІІ.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/5387/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 заяву позивача про уточнення позовних вимог від 03.05.2025 прийнято до розгляду.

05.05.2025 (дата формування в системі "Електронний суд" 03.05.2025) до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву /а.с. 44-46/, в якій ОСОБА_1 зазначала, що будучи членом сім`ї померлого учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС зі статусом особи з інвалідністю внаслідок війни, смерть якого настала у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, вона вважається особою, на яку поширюється чинність Закону № 3551-ХII.

06.05.2025 до суду надійшла відповідь на відзив від представника Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, в якому зазначено, що рішення про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу "Члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни" прийнято правомірно.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 17.03.1989 року, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_1 /а.с. 28 зворотній бік/.

ОСОБА_3 за життя було встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби /а.с. 21/, а також надано право на пільги та переваги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджено копією посвідчення серії НОМЕР_2 , дата видачі - 10.05.2023 /а.с. 24А/.

Крім того, посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (1 категорії) серії НОМЕР_3 від 31.05.2023 підтверджено, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю та надано право на пільги та компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" /а.с. 25 зворотній бік/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 /а.с. 28/.

Згідно витягу з протоколу №2025-0320-1530 від 20 березня 2025 року засідання штатної військово-лікарської комісії 12 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України , захворювання особи, звільненої з військової служби ОСОБА_3 "злоякісне новоутворення тіла шлунка. Інтоксикація", яке призвело до смерті, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 28.12.2024 Кременчуцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; Лікарським свідоцтвом про смерть від 28.12.2024 №451; військово-медичними та іншими медичними документами - захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС /а.с. 12 зворотній бік/.

03.04.2025 позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою, в якій просила встановити статус та видати посвідчення "Члена сім`ї загиблого ветерана війни" /а.с. 57/.

Управлінням соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області прийнято рішення №25 від 04.04.2025 про відмову у встановленні статусу відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" /а.с. 58/.

В графі "причина відмови" зазначено, що відсутні правові підстави для встановлення статусу.

Вважаючи протиправним рішення Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №25 від 04.04.2025, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII, у редакції, чинній на час спірних правовідносин ).

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №3551-ХІІ до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

У силу пункту 1 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 10 Закону №3551-ХІІ до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва), одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.

До членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать: батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.

За змістом частини сьомої статті 18 Закону №3551-XII особам, зазначеним у статтях 6-10-1, 16-1 цього Закону, видаються нагрудні знаки та за бажанням - посвідчення ветерана. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі Положення №302), посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Пунктом 4 Положення №302 передбачено, що членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначеним у статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого", а членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначеним у статті 10-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України".

Абзацом другим пункту 7 Положення №302 визначено, що посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, Посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, Посвідчення члена сім`ї загиблого, Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України видаються структурними підрозділами районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад, на які покладено функції з питань ветеранської політики (далі - місцеві структурні підрозділи з питань ветеранської політики), за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) особи.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Предметом цього спору є правовідносини щодо наявності підстав для встановлення позивачу, як дружині померлого ветерана війни, статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачі відповідного посвідчення.

Згідно з пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №20-РП/04 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи бойових діях на території інших держав. Розділ 11 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасників бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці, які безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій.

Верховний Суд у постанові від 28.07.2022 у справі №520/2798/19 дійшов висновку, що для встановлення особі статусу Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни необхідна наявність таких обставин:

- наявність у померлого чоловіка статусу, зокрема, інвалід війни;

- визнання померлого чоловіка за життя інвалідом від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин пов`язаних з проходження військової служби чи участі у бойових діях, які не одружилися вдруге.

Наявними у матеріалах справи письмовими доказами підтверджено, що ОСОБА_3 за життя було встановлено ІІ групу інвалідності /а.с. 21/, а також надано право на пільги та переваги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджено копією посвідчення серії НОМЕР_2 , дата видачі - 10.05.2023 /а.с. 24/.

Тож ОСОБА_3 набув статус особи з інвалідністю внаслідок війни.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , що на дату його смерті перебувала з ним у шлюбі. Докази того, що позивач після смерті чоловіка взяла інший шлюб у матеріалах справи відсутні.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що позивач має право на встановлення їй статусу члена сім`ї померлого ветерана війни з видачею посвідчення Посвідчення члена сім`ї загиблого.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача у відзиві на лист Міністерства у справах ветеранів України від 06.11.2020 №9648/02/09.1-20, оскільки останній не має жодного відношення до ОСОБА_1 - позивача у цій справі, натомість стосується встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни зовсім іншій особі.

Враховуючи викладене, суд з метою повного захисту прав позивача, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №25 від 04.04.2025 про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зобов`язати Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення члена сім`ї ветерана війни.

Отже, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 968,96 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За змістом частин 2-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системно проаналізувавши наведені вище норми КАС України, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.18 у справі №815/4300/17, від 11.04.18 у справі №814/698/16, від 18.10.18 у справі №813/4989/17, від 30.07.2021 у справі № 560/5990/20.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.06.2021 у справі № 820/4211/18.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано квитанцію № від 21.04.2025 про сплату судових витрат-послуг за позовом ОСОБА_1 , Полтавський окружний адміністративний суд на суму 2500,00 грн.

Водночас до суду позивачем не надано власне договору про надання правової допомоги, документів, які засвідчують факт надання послуг правової допомоги.

Зважаючи на те, що за вимогами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; як і розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, суд за відсутності договору про надання правової допомоги, документів, які засвідчують факт надання послуг правової допомоги, позбавлений можливості встановити розмір витрат позивача на правничу допомогу, відповідність опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, передбаченим договором умовам.

Враховуючи викладене, понесення витрат на професійну правничу допомогу не підтверджено належними і достатніми доказами, відтак підстави стягнення таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (рнокпп АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. І. Приходька, буд. 90, м. Кременчук, Полтавська область, 39621, ідентифікаційний код 05385878) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №25 від 04.04.2025 про відмову ОСОБА_1 у встановленні статусу відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видати посвідчення члена сім`ї ветерана війни.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Кременчуцького району Департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Довгопол