Справа № 183/4174/25
Суддя: Фролова В. О.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/4174/25
№ 2-а/183/75/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Фролової В.О., розглянувши у письмовому, спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , у квітні 2025 року подав до суду вказану позовну заяву, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 369 від 14.04.2025, якою

ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі- ІНФОРМАЦІЯ_3 ). 20.03.2025 у мобільному додатку

«Резерв» + Міністерства оборони України з`явилось повідомлення про надання автоматично відстрочки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а 06.04.2025 у вказаному мобільному додатку надійшло повідомлення про наявність порушення правил військового обліку, у зв`язку з чим, 09.04.2025, йому зателефонував дільничний та повідомив про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

10.04.2025 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою подання заяви про відстрочку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та уточнення з огляду на які обставини він має порушення правил військово обліку, де на нього було складено протокол № 369 від 10.04.2025, про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210КУпАП та повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього 14.04.2025. Коли він, 14.04.2025, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , він отримав постанову № 369 від 14.04.2025 , якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. З вказаною постановою позивач не погоджується, оскільки остання не містить обставин адміністративного правопорушення та чіткого посилання на норму закону, за порушення якої його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП, а також відсутні посилання на докази, на підставі яких відповідач дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Просив суд, скасувати її як незаконну та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Також, ухвалою суду про відкриття провадження у відповідача витребувано усі наявні матеріали, які стосуються винесення оскаржуваної постанови та встановлено строк для подання доказів 5 днів з моменту отримання ухвали. Згідно з довідкою, сформованою Автоматизованою системою документообігу суду, копію ухвали відповідач отримав в електронному кабінеті 09.05.2025.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, копію позовної заяви з додатками, а також ухвалу про відкриття провадження отримав в електронному кабінеті у підсистемі «Електронний суд». Правом на подання відзиву у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відповідач не скористався. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін не подавав. Вимоги ухвали суду в частині витребування доказів не виконав.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

За змістом ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , на виконання вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», 16.07.2024, уточнив свої облікові данні через мобільний додаток «Резерв+» Міністерства оборони України, у підтвердження чого надано копію військово-облікового документу «Резерв+» Міністерство оборони України, сформованого 20.03.2025, в якому відображено категорію обліку: військовозобов`язаний, звання солдат, ВОС: 956647,місце проживання: АДРЕСА_1 , а також зазначено тип відстрочки: п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Як вбачається з копії мобільний додаток «Резерв+» Міністерства оборони України, сформованого 06.04.2025, міститься відмітка щодо порушення правил військового обліку.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 10.04.2025 за № 369, ОСОБА_1 доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно з відомостями Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з 28.03.2025 значиться порушником військового обліку, та повідомлено останнього про час дату місце розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього під підпис.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 № 369 від 14.04.2025 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі

17000 грн. у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3

ст. 210 КУпАП. Вказана постанова містить відмітку про отримання копії вказаної постанови позивачем 14.04.2025.

З описової частини оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , під час особливого періоду воєнного стану введеного Указом Президента України від 24.02.2022 за

№ 64/2022), у порушення ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п. 23,81 Порядку організації та ведення призовників, військовозобов`язаних та від резервістів, пп.пп. 2,4, п.1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, п.3.8 Розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008, не з`являвся для постановки на військовий облік військовозобов`язаних, не проходив медичних обстежень військово-лікарською комісією, не уточнив персональні дані військовозобов`язаного в частині медичного висновку щодо придатності до виконання військового обов`язку за станом здоров`я (п.17-1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»), не має військово-облікового документа військовозобов`язаного.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Статтею77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративну відповідальність.

Так, частина 1 ст.210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Частина 3 ст.210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Згідно з приміткою положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Стаття 210 КУпАП викладено в новій редакції Законом України від 09.05.2024 року № 3696-IX, який набрав законної сили 19.05.2024 року.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері виконання військового обов`язку і несення військової служби.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу, а саме, у порушенні правил військового обліку, неявці на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасному поданні в обліковий орган відомостей про зміну свого місця проживання, освіти, місця роботи, посади.

Суб`єкт адміністративного проступку - особливий (військовозобов`язані, призовники).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, уточнив особисті данні 16.07.2024, тобто в межах встановленого законом строку, що підтверджується військово-обліковим документом витягом з Резерв + від 06.04.2025.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, позивач в установлені строки не пройшов медичних обстежень військово лікарської комісії, не отримав військово-обліковий документ військовозобов`язаного, не повідомляв про причини неявки, не з`являвся для постановки на військовий облік військовозобов`язаних, не проходив медичних обстежень військово-лікарською комісією, не уточнив персональні дані військовозобов`язаного в частині медичного висновку щодо придатності до виконання військового обов`язку за станом здоров`я (п.17-1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»), не має військово-облікового документа військовозобов`язаного, чим порушив у порушення ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п. 23,81 Порядку організації та ведення призовників, військовозобов`язаних та від резервістів, пп.пп. 2,4, п.1 Правил військового обліку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, п.3.8 Розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008,

В частині висновків відповідача, викладених в постанові № 369 від 14.04.2025, щодо відсутності у ОСОБА_1 військово-облікового документа військовозобов`язаного, суд зазначає, що згідно з правилами пункту 2 Порядку «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа» затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 за № 559 (далі-Порядок № 559), військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється):

- в електронній формі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (у разі технічної реалізації);

- у паперовій формі на бланку, форма якого затверджується постановою Кабміну від 16 травня 2024 року № 559.

Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ.

Відповідно до вимог пунктів 6,7 Порядку № 559 військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами:

-електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка;

-державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони;

-порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).

Військово-обліковий документ в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації. Формування та відображення військово-облікового документу в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку.

У військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі QR-код військово-облікового документа).

Відповідно до пункту 9 Порядку № 559 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Згідно з інформацією, яка міститься на сторінці застосунку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, «Резерв+» це Електронний кабінет призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До того ж, на цій сторінці у розділі «Якими нормативно-правовими актами регулюється функціонування «Резерв+» указано, що перш за все це Закон «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 №1951-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 вказаного Закону № 1951, електронний кабінет це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Аналіз викладених норм законодавства дає підстави суду дійти висновку, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі, а дійсність сформованого військово-облікового документа підтверджується QR-кодом.

За таких обставин, пред`явлення мобільного додатку «Резерв+» є виконанням військовозобов`язаним вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та свідчить про помилковість висновків відповідача щодо відсутності у позивача військово-облікового документа, що, серед іншого, стало підставою для накладання на нього адміністратвиного стягнення.

Оцінюючи правомірність висновків відповідача, що ОСОБА_1 не пройшов медичних обстежень військово лікарської комісії, не уточнив персональні дані військовозобов`язаного в частині медичного висновку щодо придатності, суд висновує наступне.

Так, відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Аналіз вказаних положень законів свідчить, що уточнення своїх персональних даних можливо як через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, так і у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. При цьому, підставою для прибуття з метою оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду є отримання виклику районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, 16.07.2024 уточнив власні особисті данні, тобто в межах встановленого законом строку, що підтверджується військово-обліковим документом витягом з Резерв + від 06.04.2025.

Таким чином висновки ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо наявності складу адміністративного правопорушення у діях позивача у вигляді порушення правил військового обліку, щодо не оновлення ним згідно з чинним законодавства облікових даних як зазначено в оскаржуваній постанові є помилковими.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що позивач ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, зокрема, не надано направлення, яким позивача направлено для проходження військово-лікарської комісії, як на момент складання протоколу від 10.04.2025 так і оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення № 369 від 14.04.2025.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11.10.2016 у справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Проте, відповідачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що позивач ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, зокрема, не надано направлення, яким позивача направлено для проходження військово-лікарської комісії, не надано акту, який мало бути складено у разі відмови останнього від проходження вище вказаної комісії.

Більш того, як у протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскаржуваній постанові взагалі не зазначено, що ОСОБА_1 викликався для проходження медичного огляду.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно з п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення № 369 від 14.04.2025 року, у такому відсутні посилання на протокол від 10.04.2025 так і на будь-які інші документи, на підставі яких відповідачем було зроблено висновок про наявність в діях

ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Доказів, на підставі яких відповідач прийняв рішення щодо накладання адміністративного стягнення на позивача, відповідачем також не надано.

Наведені обставини, підтверджують відсутність складу адміністративного правопорушення в діях позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення не спростовано матеріалами справи, а його вина не доведена належними та допустимими доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, в зв`язку із чим суд у сукупності встановленого та викладеного дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, адміністративне стягнення накладено на позивача незаконно та необґрунтовано, а тому наявні правові підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення і закриття провадження у справі.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 5, 9, 72, 74, 77, 139, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № 369 від 14.04.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. - скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено і підписано 27 червня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Фролова