Справа № 160/4708/25
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/4708/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Рябчук О.С.) в адміністративній справі №160/4708/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення військової частини НОМЕР_1 про відмову в звільненні з військової служби молодшого сержанта ОСОБА_1 відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оформлене листом від 09.02.2025 № 1458/1736;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби молодшого сержанта ОСОБА_1 відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі поданого рапорта від 01.02.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Позивачем подано рапорт з відповідним пакетом документів про звільнення його із військової служби у запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з необхідність здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю та не має інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення крім позивача. 10.02.2025 року позивачу було вручено лист військової частини НОМЕР_2 від 09.02.2025 № 1458/1736, згідно якого зазначено, що наданими Вами документами наявність зазначених обставин не підтверджено. Відмову відповідача вважає незаконною, оскільки має законні підстави для звільнення з військової служби.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що позивач має матір ОСОБА_2 , яка є особою яка відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12 ААД №083150 від 01.10.2024 року Обласна МСЕК №1 є інвалідом ІІ групи, та відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 12.11.2024 року. Та те що ОСОБА_2 немає інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення крім позивача ОСОБА_1 , та які можуть здійснювати догляд за нею. З огляду на наведене, позивач вважає що має право на звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач подав по команді до військової частини рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного догляду.

До рапорту було додано копії:

- нотаріально завірені копії паспорта громадянина України та картки РНОКПП на ім`я ОСОБА_2 ;

- нотаріально завірені копії паспорта громадянина України та картки РНОКПП на ім`я ОСОБА_1 ;

- нотаріально завірена копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.09.1972;

- нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 27.04.1974;

- нотаріально завірена копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 від 18.08.2010;

- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0 від 09.12.2024;

- нотаріально завірена копія довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААД №083150 від 01.10.2024;

- нотаріально завірена копія висновку про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 12.11.2024;

- нотаріально завірена копія довідки №153 від 12.11.2024;

- нотаріально завірена копія заяви ОСОБА_2 №4304 від 17.12.2024; - нотаріально завірена копія військового квитка № НОМЕР_6 від 11.11.1993;

- акт про фактичне проживання від 11.11.2024;

- відповідь ІНФОРМАЦІЯ_1 №6/243 від 13.01.2025.

09.02.2025 р. 1458/1736 військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь ОСОБА_1 , якою відмовлено у звільнення з військової служби у зв`язку з тим, що наданими до рапорту документами не підтверджено наявність обставин, визначених пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військовою частиною НОМЕР_1 до відзиву надано з матеріалів особової справи ОСОБА_1 власноруч заповнену ним анкету, в якій вказані особисті дані, зокрема і про склад сім`ї, а саме, в графі «діти (ім`я та дата народження)» позивачем зазначено: ОСОБА_4 24.06.1998р., ОСОБА_5 24.06.1998р.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що у ОСОБА_2 (матері позивача) є два члена сім`ї другого ступеня споріднення. Оскільки позивачем не надано відповідачу та суду доказів того що вказані члени сім`ї не можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 з об`єктивних причин, суд першої інстанції дійшов до висновку, що рішення військової частини НОМЕР_1 , оформлене листом від 09.02.2025 р. 1458/1736, про відмову в звільненні позивача з військової служби, відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Відповідно до пунктів 6, 7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення №1153/2008) початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом № 2232-XII.

Пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання походити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано пунктом 225 цього Положення. Так, підпунктом 2 пункту 225 Положення № 1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону № 2232-XII:

- у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

- у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Підстави та порядок звільненнязвійськової служби передбачені ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Заокн №2232-XII), а у ч. 4 цієї статті наведені підстави звільненнязвійськової служби військовослужбовців, які проходять військову службузапризовом під час мобілізації, на особливий період, військову службузапризовом осіб із числа резервістів в особливий період,зокрема:під час воєнного стану (п. 2).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першоїстатті 106 Конституції України,Закону України "Про правовий режим воєнного стану"Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Відповідно до пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці,які проходять військову службузапризовом під час мобілізації, на особливий період, військову службузапризовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняютьсязвійськової служби під час дії воєнного станучерез сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначаєтьсячастиною дванадцятоюцієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно абз. 13 п. 3 ч. 12. ст. 26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Зі змісту наведеної норми випливає, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:

- відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;

- інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Таким чином "відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи" означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж "юридичної наявності" інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин.

Не є спірним, що ОСОБА_2 відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серія 12 ААД №083150 від 01.10.2024 року є особою з інвалідністю ІІ групи.

Відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 12.11.2024 року ОСОБА_2 потребує отримання потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Згідно довідки ЛКК, наданою КНП «ЦПМСД №7» КМР від 12.11.2024 р. протокол №153 ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Як видно з матеріалів справи, позивач подавав рапорт про звільнення зі служби у зв`язку з необхідністю догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

До наведеного рапорту в якості додатків було долучено, зокрема:

- нотаріально завірені копії паспорта громадянина України та картки РНОКПП на ім`я ОСОБА_2 ;

- нотаріально завірені копії паспорта громадянина України та картки РНОКПП на ім`я ОСОБА_1 ;

- нотаріально завірена копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.09.1972;

- нотаріально завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 27.04.1974;

- нотаріально завірена копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 від 18.08.2010;

- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0 від 09.12.2024;

- нотаріально завірена копія довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААД №083150 від 01.10.2024;

- нотаріально завірена копія висновку про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 12.11.2024;

- нотаріально завірена копія довідки №153 від 12.11.2024;

- нотаріально завірена копія заяви ОСОБА_2 №4304 від 17.12.2024; - нотаріально завірена копія військового квитка № НОМЕР_6 від 11.11.1993;

- акт про фактичне проживання від 11.11.2024;

- відповідь ІНФОРМАЦІЯ_1 №6/243 від 13.01.2025.

Листом відповідача 09.02.2025 р. 1458/1736 в задоволенні наведеного рапорту було відмовлено у зв`язку з тим, що наданими до рапорту документами не підтверджено наявність обставин, визначених пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Як встановлено судом, відповідач розглядаючи рапорт позивача та подані до нього документи також використовував матеріали особової справи ОСОБА_1 та власноруч поданих останнім до неї даних. Так в матеріалах особової справи позивача знаходяться, зокрема і про склад сім`ї, а саме, в графі діти (ім`я та дата народження) позивачем зазначено: ОСОБА_4 24.06.1998р., ОСОБА_5 24.06.1998р. Отже відповідачем було встановдено наявність у ОСОБА_2 двох членів сім`ї другого ступеня споріднення. До рапорту не було подан доказів того, що члени сім`ї другого ступеня споріднення не можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 з об`єктивних причин.

Оскільки позивачем не було подано доказів того, що члени сім`ї другого ступеня споріднення не можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , а отже відповідач не міг перевірити ці обставини.

З цих підстав судом апеляційної інстанції відхиляються доводи скаржника щодо відсутності можливості його дітей здійснювати догляд за ОСОБА_2 , оскільки ці докази не були предметом дослідження при розгляді рапорту.

Також позивач в апеляційній скарзі зазначає про ОСОБА_6 , що мешкає в країні Ізраїль. Проте він не зазначає про ступінь споріднення вказаної особи з ОСОБА_2 . Крім того такі докази не були подані з рапортом, а отже підтверджують ту обставину, що не було подано документів на спростування висновків відповідача.

З огляду на вказані обставини справи та приписи законодавства, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо правильних висновків суду першої інстанції про те, що оскаржене рішення відповідача прийнято з додержанням норм законодавства.

Посилання позивача на приписи Сімейного кодексу України стосовно того, з якого моменту виникає обов`язок у внуків на утримання баби, колегія суддів відхиляє, оскільки норми абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 цього Закону № 2232-XII не пов`язані із приписами ст. 266 Сімейного кодексу України.

Також є правильними висновки суду першої інстанції, що за вказаних обставин позивач не позбавлений подати повторно рапорт про звільнення.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про правомірність оскарженого висновку, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витарт не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 315, ст. 316, ст.ст. 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/4708/25 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 26 червня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак