Справа № 420/20857/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить:

визнати протиправною бездіяльність військової частини щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, а також у відпустці для лікування після поранення (травми, пов`язаної із захистом Батьківщини) за період з 04.11.2022 по 03.02.2023;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплати ОСОБА_1 на картковий рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ "Ощадбанк" (МФО 328845 код отримувача ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, а також у відпустці для лікування після поранення (травми, пов`язаної із захистом Батьківщини) за період з 04.11.2022 по 03.02.2023.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і брав безпосередню участь у бойових діях на території Херсонської та Миколаївської областей. 29.05.2022 ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму та у зв`язку з пораненням перебував на стаціонарному лікуванні. 14.09.2022 поблизу населеного пункту Білогорівка Херсонської області, під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, внаслідок ворожого танкового обстрілу сержант за мобілізацією ОСОБА_1 вдруге отримав бойове травмування, та перебував на стаціонарному лікуванні.

На підставі висновку військо-лікарської комісії про непридатність ОСОБА_1 до військової служби 11.08.2023 командир Військової частини НОМЕР_1 видав: 1) наказ (по особовому складу) №129-РС про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "б" пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; 2) наказ (по стройовій частині) № 207 про виключення із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, виплату премії в розмірі 573 % та надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 87,8 % з 01.08.2023 по 11.08.2023, грошову компенсацію за 30 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 16 повних календарних місяців служби.

21.11.2023 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ № 503693 від 21.11.2023.

Позивач вважає, що йому протиправно не нараховано та не виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення:

- у період з 04.11.2022 по 03.12.2022 перебування на стаціонарному лікуванні в Білгород-Дністровській ЦРЛ згідно з наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.11.2022 № 303 та від 03.12.2022 № 332;

- у період з 04.12.2022 по 29.12.2022 перебування у відпустці за станом здоров`я, яка була надана за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.12.2022 № 332 тривалістю 30 календарних днів на підставі довідки ВЛК від 02.12.2022 № 42 ;

- у період з 30.12.2022 по 06.01.2022 перебування на стаціонарному лікуванні в Білгород-Дністровській ЦРЛ згідно з наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.12.2022 № 361 та від 07.01.2023 № 8;

- у період з 07.01.2023 по 03.02.2023 перебування у відпустці за станом здоров`я, яка була надана за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.01.2023 № 8 тривалістю 30 календарних днів на підставі довідки ВЛК від 06.01.2023 № 490 та відповідно до приписів пункту 6.12 глави 6 розділу II Положення № 402.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі; постановлено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (ст.262 КАС України).

Відповідач (військова частина НОМЕР_1 ) подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що згідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.08.2023 №207 позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Позивач із даним наказом погодився та, станом на теперішній час, відомості щодо його оскарження відсутні. Якщо позивач вважав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , то він повинен був оскаржити наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.08.2023 №207 в місячний строк шляхом подачі позову до суду або не погоджуватись з ним доки не було б проведено з ним усіх необхідних розрахунків. З позовною заявою позивач звернувся до суду 27.05.2024, таким чином пропустив тримісячний строк на звернення до адміністративного суду з позовною вимогою щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, а також у відпустці для лікування після поранення (травми, пов`язаної із захистом Батьківщини) за період з 01.11.2022 по 03.02.2023.

Відповідно до пункту 1 Постанови №168 підставою для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень є те, що військовослужбовці: 1) беруть безпосередню участь у бойових діях; 2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. При цьому, наявність однієї із наведених вище підстав повинна бути підтверджена документально. Тобто, за відсутності документального підтвердження наведених обставин право на отримання додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100000 грн. не виникає. Тому, згідно витягу з розрахунково-платіжних відомостей на виплату додаткової винагороди позивачеві нараховано та виплачено за період з листопада 2022 року по січень 2023 року - 87 000 грн (додаткова винагорода в розмірі 30 000 грн.) та 10 000 (з додаткової винагороди в розмірі 100000 грн). На думку відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що суперечать як спеціальним так і загальним нормативно-правовим актам. На момент здійснення позивачеві виплати додаткової винагороди, за спірний період командування військової частини НОМЕР_1 діяло відповідно до вимог чинного законодавства .

Від позивача 02.08.2024 надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що ОСОБА_1 з 10.10.2022 по 06.08.2023 фактично безперервно перебував або на стаціонарному лікуванні, або у відпустці у зв`язку з пораненням, тобто на реабілітації. Відповідач помилково вважає, що позивач перебуваючи на лікуванні у зв`язку з пораненням (хворобою) та в період перебування у відпустці за станом здоров`я прирівнюється до перебування в розпорядженні з виплатою за період з 04.11.2022 по 03.02.2023 грошового забезпечення відповідно до пункту 1-1 абзацу 6 Постанови № 168, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сип України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260), окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/а/29. Представник позивача просить суд урахувати, що приписи пункту 1-1 абзацу 6 Постанови №168 не застосовуються до періоду часу перебування військовослужбовця у відпустці та на лікуванні, що прямо випливає з тексту самого пункту 1-1 абзацу 6 Постанови №168. Окрім того, згідно з приписами абзацу двадцять першого пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці виключається із загального періоду перебування в розпорядженні. Отже, застосуванню підлягають приписи пункту 1-2 Постанови № 168, які чітко визначають, що до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Щодо строку звернення до суду, то зазначає, що на розрахунковий рахунок позивача щомісяця надходили грошові кошти, але встановити в якому розмірі нараховувалось грошове забезпечення, за який період часу та в якому розмірі нараховувалися різні види надбавок до грошового забезпечення, було неможливим . Всупереч вимогам статті 110 КЗпП України, відповідач не повідомляв позивача про загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; суми заробітної плати, які було включено у виплати, здійснені з листопада 2022 року по березень 2023 року. Командування не доводило до позивача зміст наказів командира військової частини про виплату додаткової винагороди. З цих причин позивач не знав точний розмір додаткової винагороди, а також за який період часу (кількість днів) і в якому розмірі (із розрахунку 30000 гривень чи з розрахунку 100000 гривень) позивачу нараховано та буде виплачено додаткову винагороду. Також просить врахувати час знаходження з 10.10.2022 по 06.08.2023 на стаціонарному лікуванні та у відпустці у зв`язку з пораненням, тобто, на реабілітації. Має проблеми зі здоров`ям і після звільнення з ЗСУ, у зв`язку з чим проходив повторний курс лікування у КНП "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" Одеської обласної ради. При звільненні з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.08.2023 № 207 не вбачається, що ОСОБА_1 підлягає виплата додаткова винагорода, збільшена до 100000 гривень, яка передбачена пунктами 1, 12 Постанови № 168 за весь період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а також у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії, а саме з 04.11.2022 по 03.02.2023. Також представник позивача просить прийняти до уваги залишення відповідачем без розгляду та відповідей два адвокатські запити від 09.04.2024 та від 13.02.2024. Вважає, що відповідач намагається уникнути виплати грошових коштів військовослужбовцю, який під час виконання службових обов`язків із захисту Батьківщини зазнав двох мінно-вибухових травм, у зв`язку з чим став інвалідом 2 групи та був звільнений з лав Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Судом встановлено, що 02.03.2022 на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період призваний ОСОБА_1 , якого призначено на посаду головного сержанта розвідувального взводу, а в подальшому переведено на посаду головного сержанта протитанкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 . Сержант ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 і брав безпосередню участь у бойових діях на території Херсонської та Миколаївської областей.

29.05.2022 ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку.

14.09.2022 позивач вдруге отримав бойове травмування, ЗЧМТ, СГМ, АБТ, що призвело до нейросенсорної приглухуватості III ступеню, вестибулопатичного синдрому, посттравматичного стресового розладу, вегето-судинної дисфункції зі схильністю до пароксизмальних станів, цервікокраніалгію. Травма отримана під час виконання бойових завдань із захисту Батьківщини, про що свідчить довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою військовою частиною НОМЕР_1 09.01.2023 за вих. № 117.

В подальшому вибув до Березнегуватого ЛСБП (ВМГ61 госпіталь) у зв`язку з пораненням. Продовжив лікування у КНП "Кропивницька центральна районна лікарня " з діагнозом стан після повторної вибухової травми.

Згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №275 від 10.10.2022 сержант ОСОБА_1 прибув з КНПКРР "Кропивницької центральної районної лікарні" і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №275 від 10.10.2022 сержант ОСОБА_1 вибув у відпустку за станом здоров`я на 30 (тридцять) діб з 07.10.2022 по 05.11.2022.

Згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №303 від 05.11.2022 сержант ОСОБА_1 , перебуваючи у відпустці за станом здоров`я, вибув до "Білгород-Дністровської ЦРЛ" 04 листопада 2022 року. Позивач поступив до лікарні з діагнозом "Вірусний гепатит "С" з помірною активністю", лікувався до 02.12.2023.

Згідно довідки ВЛК КНП "Білгород-Дністровська центральна районна лікарня" № 42 від 02.12.2022 позивачу поставлений діагноз: вірусний гепатит С. Інтоксикаційний синдром. Дискінезія жовчних шляхів. Біліанрний сладж. ІХС стенокардія напруги 2. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 днів.

Згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №332 від 03.12.2022 сержант ОСОБА_1 прибув з "Білгород-Дністровської ЦРЛ" і на підставі довідки ВЛК КНП "Білгород-Дністровська центральна районна лікарня" № 42 від 02.12.2022 позивачу була надана відпустка у період з 02.12.2022 по 31.12.2022 за станом здоров`я.

Згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №361 від 30.12.2022 сержант ОСОБА_1 , перебуваючи у відпустці за станом здоров`я , вибув до "Білгород-Дністровської ЦРЛ" на стаціонарне лікування, де йому була проведена операція. У лікарні позивач перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом "Защемлена лівобічна пахова грижа. Хронічний гепатит "С".

В довідці від 06.01.2023 № 490 гарнізонної військово-лікарської комісії Військово-медичного кліничного Центру Південного регіону вказано, що стан після операції (29.12.2022) грижосічіння з пластикою синтетичним алотрансплантом по Ліхтенштейну ліворуч з приводу лівобічної косої пахвинної грижі. Серома післяопераційної рани. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

На стаціонарному лікуванні в Білгород-Дністровській ЦРЛ з діагнозом "Защемлена лівобічна пахова грижа. Хронічний гепатит "С" позивач перебував у період з 30.12.2022 по 06.01.2022.

Згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №8 від 07.01.2023 сержант ОСОБА_1 вибув у відпустку за станом здоров`я на 30 діб з 06 січня по 04 лютого 2023 року. Згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №35 від 04.02.2023 сержант ОСОБА_1 прибув з відпустки за станом здоров`я і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідач за період листопад 2022 року - січень 2023 рр. нарахував позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у розмірі 30000 гривень, про що свідчить додана до позову розрахункова-платіжна відомість на виплату додаткової винагороди.

Згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №37 від 06.02.2023 сержант ОСОБА_1 вибув до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (м.Одеса) на проходження ВЛК, в подальшому згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №90 від 29.03.2023 сержант ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні (тривале лікування у зв`язку з пораненням або хворобою) прибув і приступив до виконання службових обов`язків. Згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №90 від 29.03.2023 сержант ОСОБА_1 вибув на стаціонарне лікування до ООПЛ. Згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №204 від 08.08.2023 сержант ОСОБА_1 , прибув з КНП "Одеська психіатрична лікарня №2" і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.08.2023 №207 позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. На підставі висновку військо-лікарської комісії про непридатність ОСОБА_1 до військової служби 11.08.2023 командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ (по особовому складу) № 129-РС про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом "б" пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; наказ (по стройовій частині) № 207 про виключення із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.

Позивач, вважаючи протиправним ненарахування та невиплату йому додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, а також у відпустці для лікування після поранення (травми, пов`язаної із захистом Батьківщини) за період з 06.02.2023 по 06.08.2023 р., звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст.1-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260), відповідно до п. 2 якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України) (п.8 розділу 1 Порядку № 260).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 п.1 Постанови №168 (в редакції після 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно пп. 8-12 розділу ХХХІV Порядку № 260 накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів. місяця на підставі рапортів командирів підрозділів. У період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Таким чином, протягом спірного періоду законодавством вимагалось для включення до наказів командира про виплату до додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень у разі поранення першочергово наступні фактори:

- перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням пов`язаним із захистом Батьківщини;

- перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Спірний період, за який позивач вважає була допущена протиправна невиплата збільшеної до 100 000 гривень винагороди, становить 04.11.2022 - 03.02.2023. В той же час у вказаному періоді позивачу виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 30000 грн.

Суд вважає обгрунтованим виплачу додаткової винагороди в розмірі 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць , а не з розрахунку 1000000 грн., оскільки позивач перебував на лікуванні з 04.11.2022 по 02.12.2023 не у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а через хворобу, яка пов`язана із військовою службою, що підтверджується довідкою ВЛК КНП «Білгород-Дністровська центральна районна лікарня» № 42 від 02.12.2022.

Так само доводи позивача про неправомірність невиплати йому додаткової винагороди до 100 тис. грн. у період знаходження у відпустці з 02.12.2022 по 31.12.2022 за станом здоров`я, на підставі довідки ВЛК від 02.12.2022 № 42, суд вважає необгрунтованими, оскільки відпустка була надана не у зв`язку з тяжким пораненням, а через захворювання, яке було пов`язане з військовою службою, але не було отримано під час бойових дій по захисту Батьківщини.

Аналогічна ситуація з періодом лікування позивача з 30.12.2022 по 06.01.2022 в Білгород-Дністровській ЦРЛ з діагнозом «Защемлена лівобічна пахова грижа. Хронічний гепатит «С» та подальшою відпусткою з 06.01.2023 по 04.02.2023, оскільки довідка від 06.01.2023 № 490 гарнізонної військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного Центру Південного регіону свідчить про те, що захворювання було пов`язане з проходженням військової служби, але не з травмою, яка отримана під час участі в бойових діях. Тому у відповідача не було підстав для виплати за ці періоди додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень.

Суд приймає до уваги, що п. 21..1. 21.2. 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердж наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008, передбачено, що:

- У разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

- Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

- Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.

При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби".

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту.

д) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

Позивач не оскаржив висновки ВЛК № 779 від 28.12.2022 та № 2470 від 16.03.2023 до ВЛК регіону або до ЦВЛК, де можна просити провести повторний медичний огляд або контрольний огляд щодо захворювань та їх пов`язаність із захистом Батьківщини, або до суду. Тому в межах розгляду даної справи суд не дає оцінку законності вказаних довідок.

Крім того, суд не є спеціалізованою установою в медичній сфері і тому не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу в позивача за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, а відповідачем спростовано, що позивач у спірному періоді перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням пов`язаним із захистом Батьківщини; та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Інші доводи відповідача щодо знаходження позивача у розпорядженні командира не впливають на правову оцінку правовідносин сторін.

Щодо строку звернення позивача до суду, то відповідно до частини першої статті 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Твердження представника ОСОБА_1 , що в період з 02.03.2022 по 11.08.2023 військова частина НОМЕР_1 не повідомляла його про загальну суму грошового забезпечення (заробітної плати) з конкретизацією за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із грошового забезпечення (заробітної плати); суму грошового забезпечення (заробітної плати), які нараховані та виплачені в день звільнення ОСОБА_1 (11.08.2023) як-того вимагають приписи статей 110, 116 Кодексу законів про працю України, а також про ненадання відповіді на адвокатські запити від 13.02.2024 та 09.04.2024, відповідачем не спростовані. До суду позивач звернувся 01.07.2024, тому строк звернення до суду не є пропущеним.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА

.