Справа № 760/21604/24
Суддя: Романишена І. П.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/572/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Романишеної І.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Солом?янського районного суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до позовних вимог позивач просив суд: постанову від 17.08.2024 року, ББА № 114 791 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, за ч. 3 ст. 121, ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст.126 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 (п?ятсот десять грн. 00 коп.) гривень, - скасувати, і закрити справу про адміністративне правопорушення. Стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 17.08.2024 року приблизно о 11 годині 50 хвилин, інспектором СРПП ВП №4 Бучанського РУП ст. інспектором поліції Гончаренко Олександром Сергійовичем лейтенантом поліції (надалі - ст. інспектор поліції Гончаренко О.С.) було винесено постанову серія ББА № 114 791 про накладання адміністративного штрафу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 гривень. У відповідності до постанови, підставою до притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що "17.08.2024 року, 11:50 в с. Гнатівка, вулиця Старо-Житомирська 27, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував автомобілем марки FORD TRANSIT НОМЕР_1 , що має технічні несправності, а саме відсутнє ліве бокове дзеркало, не пристебнувся засобами безпеки, а саме пасками безпеки........». Так, відповідно до постанови серія ББА № 114 791 про накладення адміністративного штрафу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, неможливо встановити склад та суть адміністративного правопорушення, яке було вчинене позивачем, його об`єктивну та суб`єктивну сторони, пункти правил дорожнього руху, які були порушенні позивачем, що стали підставою для застосування ч. 3 ст. 121, ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Окрім того, не зазначено, докази, які стали підставою для застосування адміністративного стягнення. Також, у постанові серія ББА № 114 791 про накладання адміністративного штрафу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, не зазначена інформація про складання протоколу про адміністративне правопорушення у порядку статті 185-3 КУпАП. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на думку позивача, постанова серія ББА № 114791 є незаконною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

24.10.2024 року від представника відповідача надійшла заява про заміну неналежного відповідача, згідно з якою представник просив замінити неналежного відповідача -Департамент патрульної поліції на належного - Головне управління Національної поліції у Київській області.

Також, 24.10.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно з яким представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх пред`явленням до неналежного відповідача.

01.11.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Представник позивача вказував, що перед подачею позову до суду ним було вірно визначено відповідача у справі, а тому наполягав на задоволенні позовних вимог та просив їх задовольнити.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 18 листопада 2024 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративної справи в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

18.12.2024 року позивач звернувся до суду з заявою про заміну відповідача у справі на Головне управління Національної поліції в Київській області.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2024 року дану адміністративну справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Окрім того, згідно вказаної ухвали Солом?янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2024 року замінено неналежного відповідача у справі - Департамент патрульної поліції на належного - Головне управління Національної поліції у Київській області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2025 року вищевказана справа надійшла в провадження судді Романишеної І.П.

Ухвалою суду від 17.02.2025 справу прийнято до розгляду, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Київські області правом подання відзиву не скористався.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом.

17.08.2024 року інспектором СРПП ВП № 4 Бучанського РУП ст. лейтенантом поліції Гончаренко О.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 114791, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 121, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те, що 17.08.2024р. о 11.50 год. по вул. Старо-Житомирська, 27 в с. Гнатівка, водій керував транспортним засобом «FORD TRANZIT», державний номер НОМЕР_1 , що має технічні несправності, а саме відсутнє ліве бокове дзеркало, не користувався засобами безпеки, а саме: паском безпеки, при цьому, відсутній поліс обов`язкового страхування транспортного засобу. Також, керував автомобілем, що підлягає обов`язковому технічному огляду, але своєчасно його не пройшов, чим порушив п.2.3 в) ПДР України.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. ч. 3, 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України, передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Стаття 7 КУпАП, регламентує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 8 КУпАП).

Згідно із пункту 1.1 ПДР України ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Стаття 35 Закону України «Про Національну поліцію» зазначає випадки у разі яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. До них також відносяться, якщо водій порушив ПДР.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної Постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 252 КУпАП та п. 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Із частини 1 статті 75 КАС України, вбачається, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно п. 2.3 в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 31.4.7 ПДР України - інші елементи конструкції зазначено: а) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей: немає передбачених конструкцією транспортного засобу стекол, дзеркал заднього виду.

Доказів, які б підтверджували, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом без лівого бокового дзеркала, будучи не пристебнутий ременем безпеки, що порушує п. 2.3в, п. 31.4.7 а ПДРУ суду не надано.

Стаття 121 КУпАП, зокрема частина 3 передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 5 вказаної статті передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - що тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Втім, доказів того, що водій не пройшов обов`язковий технічний контроль та не мав при собі поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суду також надано не було.

Разом з тим, суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року в справі Аллене де Рібермон проти Франції підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Відповідно до ч. 1ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3, ч.5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП.

В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинення порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а в матеріалах справи відсутня належна доказова база, яка б об`єктивно підтверджувала факт порушення позивачем приписів ч.ч. 3, 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому постанова від 17.08.2024 року підлягає скасуванню, з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення статей 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог позивача, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, а саме: 605, 60 грн.

Керуючись статтями 7-9, 121-3, 122, 222, 245, 251, 265-2, 280 КУпАП, статтями 5, 9, 76, 77, 90, 229, 241-246, 262, 293, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Київській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ББА №114791 від 17.08.2024 про адміністративне правопорушення у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510, 00 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.ч. 3, 5 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Київській області, 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, .

Повний текст рішення складено 30.06.2025р.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА