Справа № 280/7433/20
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року

м. Київ

справа № 280/7433/20

касаційне провадження № К/9901/23543/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Хохуляка В.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 (суддя Артоуз О.О.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 (головуючий суддя - Іванов С.М., судді - Панченко О.М., Чередниченко В.Є.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Управління від 13.05.2020 №0-0809.

На обґрунтування зазначених вимог позивач послався на те, що протягом 2019 він був власником об`єкта нерухомого майна - житлового будинку загальною площею 306,7 кв.м., житловою площею 90,3 кв.м., що розташований на присадибній ділянці приватного житлового сектору площею 0,20 га за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що 11.07.2017 рішенням Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області №8 було затверджене «Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки». Дане Положення визначає ставки, порядок обчислення та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Кам`янсько-Дніпровської об`єднаної територіальної громади. Зокрема передбачено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості в тому числі його частка, а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. Так, пунктом 6.1.1 вказаного Положення передбачено, що для нежитлових об`єктів, що знаходяться на присадибній ділянці приватного житлового сектору і не використовуються в комерційній діяльності, а саме: гаражі, сараї, баня, вбиральні, котельні, підвали - 0% відсотків мінімальної заробітної плати. Належний позивачу на праві власності об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 306,7 кв.м., складається з двох видів житлової та нежитлової нерухомості, а саме: житлова нерухомість,- частина житлового будинку житловою площею 90.3 кв.м.; нежитлова нерухомість,- частина житлового будинку з нежитловими об`єктами (гараж, сарай, підвали, майстерня тощо), загальною площею 216,4 кв.м., що розташована на присадибній ділянці приватного житлового сектору за адресою: АДРЕСА_1 , яку позивач не використовує в комерційній діяльності. Таким чином, відповідно до Положення №8, об`єкт нерухомого майна позивача оподатковується за ставкою - 0 % відсотків мінімальної заробітної плати, за наступних розрахунків: нежитлова нерухомість, - за ставкою 0 % відсотків мінімальної заробітної плати; житлова нерухомість, житловою площею 90,3 кв.м., - за ставкою 0 % відсотків мінімальної заробітної плати.

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 21.12.2020, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021, у задоволенні позову відмовив.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що за наявності у власності фізичної особи - платника податку житлового будинку податок на майно, відмінне від земельної ділянки, обчислюється з огляду на загальну площу такого об`єкта нерухомості незалежно від площі допоміжних приміщень такого будинку, оскільки при визначенні бази оподаткування житлової нерухомості законодавець не виключає допоміжні приміщення в житловому будинку із загальної площі оподаткування.

Позивач, не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити

На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач зазначив про відсутність правових підстав сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки відповідно до підпункту 6.1.1 Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого рішенням Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області №8 від 11.07.2017 (далі - Положення № 8), передбачено ставку 0% мінімальної заробітної плати для нежитлових об`єктів, що знаходяться на присадибній ділянці приватного житлового сектору і не використовуються для комерційної діяльності, а саме: гаражі, сараї, баня, вбиральні, котельні, підвали.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 05.07.2021 відкрив провадження за касаційною скаргою і витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

У відзиві на касаційну скаргу Управління просить суд відмовити у її задоволенні, а рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін з підстав того, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 09.04.2021 у справі № 280/4364/18, за наявності у власності фізичної особи - платника податку житлового будинку податок на майно, відмінне від земельної ділянки, обчислюється із загальної площі такого об`єкта нерухомості, незалежно від площі допоміжних приміщень такого будинку.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 24.06.2025 призначив справу до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні на 26.06.2025.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

30.05.2020 Управління прийняло податкове повідомлення-рішення №0-0809 форми «Ф», яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітний 2019 рік у загальній сумі 38895,50 грн.

Розраховуючи суму податкового зобов`язання контролюючий орган виходив з того, що загальна площа належного позивачу житлового будинку становить 306,7 кв.м.

В свою чергу, позивач наголошував, що належний йому об`єкт нерухомості загальною площею 306.7 кв.м. складався з двох видів нерухомості, а саме: житлова нерухомість - частина житлового будинку загальною площею 90.3 кв.м.; нежитлова нерухомість - частина житлового будинку з нежитловими об`єктами, загальною площею 216.4 кв.м. З огляду на викладене, на переконання позивача, частина житлового будинку з нежитловими об`єктами, загальною площею 216.4 кв.м. підлягає обрахуванню за ставкою податку у розмірі 0%, як то передбачено п. 6.1.1 Положення № 8, затвердженого рішенням Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 11.07.2017 № 8.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Положеннями частини першої статті 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За приписами підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку (пункт «а»).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки.

За приписами підпункту 14.1.129.1 підпункту 14.1.129 пункту 14.1 статті 14 ПК України будівлі, віднесені до житлового фонду, поділяються на такі типи:

а) житловий будинок - будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Житлові будинки поділяються на житлові будинки садибного типу та житлові будинки квартирного типу різної поверховості. Житловий будинок садибного типу - житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень;

б) прибудова до житлового будинку - частина будинку, розташована поза контуром його капітальних зовнішніх стін, і яка має з основною частиною будинку одну (або більше) спільну капітальну стіну.

Як встановили суди першої та апеляційної інстанцій та підтверджується матеріалами справи, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №134640722, за позивачем зареєстрований житловий будинок (реєстраційний номер 24) за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 306,7 кв.м., житловою площею - 90,3 кв.м.

Відповідно до поданої позивачем експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку, до вказаного вище житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зазначений будинок складається із таких приміщень: 9 кімнат, гараж, коридор, сіни, котельня, підсобка, ванна, кухня.

Так, згідно із оспорюваним податковим повідомленням-рішенням позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітний 2019рік.

Обраховуючи площу об`єкта нерухомості, що підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковий орган виходив з того, що така площа становить 306,7 кв. м. (загальна площа житлового будинку.).

Позивач проти такого обрахунку заперечував, наполягаючи на тому, що загальна площа приміщень у житловому будинку становить 90,3 кв.м.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що базою оподаткування в даному випадку є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток, а не лише придатні до проживання приміщення, як помилково вважає позивач цій справі.

Тобто, за наявності у власності фізичної особи - платника податку житлового будинку податок на майно, відмінне від земельної ділянки, обчислюється із загальної площі такого об`єкта нерухомості, незалежно від площі допоміжних приміщень такого будинку.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що оскільки належне позивачу на праві власності домоволодіння є за своєю категорією є житловим будинком садибного типу, то й розташовані під таким житловим будинком допоміжні приміщення, як-то: підвал, майстерня, гараж, сарай, котельня тощо входять до загальної площі об`єкта житлової нерухомості та до бази оподаткування податком на майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім того, оскільки зазначені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно допоміжні приміщення до житлового будинку не виділені окремо до об`єктів нежитлової нерухомості, а є його частиною, то відповідно, є складовою об`єкту житлової нерухомості та підлягають оподаткуванню, з огляду на що відсутні підстави для застосування до таких допоміжних приміщень ставки 0% відповідно до Положення № 8, затвердженого рішенням Кам`янсько-Дніпровської міської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 11.07.2017 № 8.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про правомірність оскаржуваного у даній справі податкового повідомлення-рішення Управління та відсутність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.І. Бившева В.В. Хохуляк Р.Ф. Ханова