Справа № 440/15013/24
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/15013/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молодецького Р.І., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Опішнянської селищної ради, Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Опішнянської селищної ради (далі відповідач), в якій просить: визнати протиправною бездіяльність Опішнянської селищної ради щодо ненадання інформації та належним чином завірених копій документів, що запитувалися у адвокатському запиті № 200 - М від 02.12.2024 року; зобов`язати Опішнянську селищну раду надати інформацію та належним чином завірені копії документів, що запитувалися у адвокатському запиті № 200-М від 02.12.2024 року у строк, визначений судом.

Наявність обставин, які свідчать про порушення прав та охоронюваних законом інтересів, позивач пов`язує з фактом, як на його думку, незаконності та необґрунтованості відмови Опішнянської селищної ради в отриманні інформації та документів за адвокатським запитом від 2 грудня 2024 року звернувся № 200-М (далі - запит), який містив у своїх додатках належним чином завірену копію ордеру на надання правової допомоги ОСОБА_2 та належним чином завірену копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001506. В отриманому 06 грудня 2024 року листі-відповіді йшлося щодо відсутності законних підстав для надання запитуваної інформації та копій документів. Позивач, посилаючись на статті 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначає на обов`язок органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадової та службової особи, надати у визначені строки адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Крім того адвокат має право звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб). Також позивач посилається на норму статті 5 Закону України "Про інформацію", згідно якої кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Цитує зміст статті 34 Конституції України, якою встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про інформацію», ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Тому, як на думку позивача, ненадання інформації обмежує моє право як адвоката на належне виконання своїх обов`язків, що суперечить статті 59 Конституції України, яка гарантує кожному право на правову допомогу. Дії відповідача є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

17.12.2024 судом постановлена ухвала прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі 440/15013/24 за позовом ОСОБА_1 до Опішнянської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Наданий сторонам строк п`ять днів з дня вручення ухвали для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі надати до суду відзив на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Витребувано доказаи від відповідача - Опішнянської селищної ради.

25.12.2024 та 20.03.2025 відповідач у справі Опішнянська селищна рада, надав суду через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . В обґрунтування заперечень на позовну заяву посилався на такі обставини. Отримувачі запитів мають право (або взагалі зобов`язані) відмовити у наданні інформації за наявності певних випадків. Такі випадки передбачені окремими спеціальними законами, наприклад, «Про державну таємницю», «Про банки і банківську діяльність», «Про захист персональних даних» тощо. Інформація з обмеженим доступом це конфіденційна, таємна та службова інформація (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію»). Службовою вважається інформація, що міститься в документах суб`єктів владних повноважень (доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напрямку діяльності установи, процесом прийняття рішень тощо), а також інформація, зібрана у процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про доступ до публічної інформації»). Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу, передбачену законом, таємницю (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації»). Затребувані позивачем інформація та документи є предметом розгляду кримінального провадження Гадяцьким районним судом Полтавської області, номер справи 530/1637/17, номер провадження 1-кп/526/2/2024, обвинувачений: ОСОБА_2 , потерпілий: Опішнянська селищна рада Відповідач виснує, що надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому КПК України. Також абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, тобто для отримання такої інформації та документів адвокат повинен діяти в порядку, у спосіб та в межах, передбачених профільним законом, а саме КПК України. Окрім того, необхідно зауважити, що предмет спору стосується саме повноважень адвоката отримувати затребувану інформацію у спосіб інший, ніж передбачено КПК України а не реалізації положень Закону України «Про доступ до публічної інформації», як вказано у позові та Ухвалі суду від 13.03.2025 року по справі № 440/15013/24. Окрім того, з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань будь-яка інформація або документи, пов`язані з відповідним кримінальним провадженням, надаються для ознайомлення виключно на підставі та у порядку, що визначений КПК України. Таким чином, запитувачу інформації була надана належна відповідь (лист від 06.12.2024 року за №853).

13.03.2025 судом постановлена ухвала залучити до участі у справі №440/15013/24 в якості співвідповідача Виконавчий комітет Опішнянської селищної ради Полтавського району Полтавської області. Розгляд справи розпочати спочатку. Встановити співвідповідачу строк для подання до суду відзиву на позов. Витребувані від Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради докази.

Відповідач - Виконавчий комітет Опішнянської селищної ради Полтавського району Полтавської області своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши докази і письмові пояснення учасників справи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

02.12.2024 позивач, ОСОБА_1 , на підставі ордера, що посвідчує його повноваження на надання правничої допомоги Маммудовій Світлані Романівни (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001506 від 15 січня 2024 р. видане Радою адвокатів Черкаської області на підставі рішення № 673 від 15 січня 2024 р.) звернувся до селищного голови Опішнянської селищної ради та Опішнянської селищної ради з запитом на отримання інформації вихідний № 200-М від 02.12.2024 (далі - запит), підписаним за допомогою кваліфікованого електронного підпису (протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 02.12.2024), через службу мережі Інтернет для передавання текстових повідомлень та прикріплених до них файлів у вигляді листів шляхом обміну цифровими повідомленнями, направивши його на адресу електронної пошти: та /а.с. 6-8; т.1/.

При цьому E-Mail адреса: визначена у якості адреси контактів виконавчого комітету Опішнянської селищної ради, що підтверджується відомостями, розміщеними на Порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (https://e-construction.gov.ua/organizations_detail/331607341?org_type=5), а адреса визначена як адреса контактів Опішнянської селищної ради доступному у мережі Інтернет сайті відповідача (https://opishnya-gromada.gov.ua/feedback/).

До запиту позивачем додані копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК № 001506 та ордера на надання правничої допомоги (а.с.11-14; т1.).

В даному запиті, у зв`язку з наданням правової допомоги громадянці ОСОБА_2 , відповідно до статей 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та статей 1, 5, 6, 19, 20, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» позивач просив, у тому числі, Опішнянську селищну раду надати по пунктах:

1. завірену відповідно до ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційнорозпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» (далі ДСТУ 4263:2020) копію рішення виконавчого комітету Опішнянської селищної ради про постановку на облік теплогенераторної підстанції КНС по вул. Нафтовиків та інформацію щодо дати постановки (взяття) на облік, вартість та обліковий номер даного майна;

2. завірену відповідно ДСТУ 4163:2020 копію Журналу вихідної кореспонденції (документації) Опішнянської селищної ради за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 (копія має починатися з титульної сторінки (аркушу) оригіналу документу з якого робиться копія та закінчуватися останньою сторінкою (аркушем) оригіналу документу з якого робиться копія, на якій має розміщуватися інформація про те, що документ прошитий, пронумерований та скріплений печаткою);

3. завірену відповідно ДСТУ 4163:2020 копію Журналу вхідної кореспонденції (документації) Опішнянської селищної ради за період з 01.03.2019 по 31.03.2019 (копія має починатися з титульної сторінки (аркушу) оригіналу документу з якого робиться копія та закінчуватися останньою сторінкою (аркушем) оригіналу документу з якого робиться копія, на якій має розміщуватися інформація про те, що документ прошитий, пронумерований та скріплений печаткою);

4. інформацію в розгорнутому вигляді та належним чином завірені копії документів щодо результатів проведення аудиторських перевірок фінансової звітності та інших перевірок фінансово-господарської діяльності Опішнянської селищної ради () за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 року;

5. інформацію у формі довідки про наявність чи відсутність матеріальних збитків, що виникли в результаті дій чи бездіяльності ОСОБА_2 , з зазначенням дати, суми та коротким описом (пояснення) дії чи бездіяльності, що спонукали дані збитки, у разі їх фактичної наявності.

Позивач запропонував відповідачу надати відповідь по кожному пункту впродовж 5 робочих днів з дня отримання листа засобами електронної пошти, надіславши запитувану інформацію на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1

06.12.2024 Виконавчим комітетом Опішнянської селищної ради Полтавського району Полтавської області за підписом начальника юридичного відділу надана відповідь на запит на отримання інформації № 853 /а.с. 9-10; т.1/.

У відповіді на запит на отримання інформації від 06.12.2024 Виконавчий комітет Опішнянської селищної ради зазначив, що затребувані інформація та документи є предметом розгляду кримінального провадження Гадяцьким районним судом Полтавської області, номер справи 530/1637/17, номер провадження 1-кп/526/2/2024 за участю Представника цивільного позивача: Кужим Олег Миколайович, Представник потерпілого: Денис Богдан Іванович, Прокурор: Костенко Ігор Анатолійович, Захисник: Тимохіна Людмила Сергіївна, обвинувачений: ОСОБА_2 , потерпілий: Опішнянська селищна рада Зіньківського (Полтавського) району Полтавської області, Представник позивача: Фелоненко Григорій Михайлович, Представник потерпілого: Масюк Юлія Миколаївна, Захисник: Діброва Костянтин Юрійович, Представник цивільного позивача: Гармаш Ірина Олексіївна. Надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому КПК України.

Позивач, вважаючи бездіяльність Опішнянської селищної ради щодо ненадання запитуваної інформації та належним чином завірених копій документів протиправною, такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України і порушує його право на отримання інформації, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 34 Конституції України встановлено право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про інформацію" передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про інформацію", за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).

Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб) (пункт 1 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI).

Відповідно до абзаців першого та другого частини першої статті 24 Закону № 5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом (частина друга статті 24 Закону № 5076-VI).

Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом (частина третя статті 24 Закону № 5076-VI).

Отже, адвокатський запит може бути адресований як суб`єктам владних повноважень, так і приватним особам. І такі запити можуть стосуватися як надання публічної, так і будь-якої іншої інформації, необхідної адвокатові для надання правової допомоги клієнтові.

Позивач в обґрунтування запиту на отримання інформації посилається також на статті 1, 5, 6, 19, 20, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес визначаються Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI).

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (частина перша статті 2 Закону № 2939-VI).

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (частина 1 статті 19 Закону № 2939-VI).

Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша статті 1 Закону № 2939-VI).

Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 4 Закону № 2939-VI передбачено, що доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Однією з гарантій реалізації конституційних прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації є законодавче закріплення права кожного на доступ до інформації, яке згідно зі статтею 5 Закону № 2939-VI забезпечується, зокрема, систематичним та оперативним оприлюдненням інформації: в офіційних друкованих виданнях, на офіційних вебсайтах у мережі Інтернет, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, на інформаційних стендах, будь-яким іншим способом; а також шляхом надання інформації на запити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

За частинами першою - третьою статті 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, зокрема, відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За змістом частини 1 статті 16 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 11 названого Закону, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Як визначено частиною першою статті 12 згаданого Закону, сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

З аналізу наведених норм Закону № 2939-VI, Закону № 280/97-ВР вбачається, що доступ до публічної інформації може забезпечуватися шляхом надання розпорядником інформації, до яких належать і органи місцевого самоврядування, як суб`єкт владних повноважень, у встановлені законом строки інформації за відповідними запитами, зокрема, фізичних осіб.

Відповідно до Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів, що її ратифіковано із заявами Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів» від 20 травня 2020 року №631-IX (далі - Конвенція РЄ), Україна взяла на себе відповідальність із виконання зобов`язань щодо забезпечення гарантій права кожному, без дискримінації за будь-якою ознакою, на доступ, зокрема до публічної інформації, за вимогою, до офіційних документів, що знаходяться в розпорядженні державних органів (частина перша статті 2).

Приписи статті 5 Конвенції РЄ передбачають опрацювання запитів про доступ до офіційних документів. Зокрема згідно із частиною другою цієї статті запит про доступ до офіційного документу розглядається будь-яким державним органом, в розпорядженні якого знаходиться документ. Якщо державний орган не має у розпорядженні запитуваного офіційного документу або якщо він не уповноважений опрацьовувати цей запит, він повинен, коли це можливо, спрямувати запит чи заявника до компетентного державного органу.

Таким чином, в першу чергу, державний орган повинен розглянути запит, якщо ця інформація у нього є.

Згідно з частиною першою статті 5 Конвенції РЄ державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції РЄ визначено форми доступу до офіційних документів: "У разі надання доступу до офіційного документу заявник має право обрати чи ознайомитися з оригіналом або копією, чи отримати копію цього документу в будь-якій доступній формі або форматі за своїм вибором, якщо тільки висловлене побажання не є невиправданим".

Таким чином, розпорядник повинен не лише допомогти запитувачу ідентифікувати запитувану інформацію, а й активно співпрацювати з ним, тобто проявити очевидну готовність надати потрібну допомогу.

Тобто йдеться про те, що розпорядник інформації повинен сумлінно, відповідально поставитись до виконання своїх обов`язків (принцип добросовісності), керуючись законами логіки, здоровим глуздом та загальними нормами моралі (принцип розсудливості).

Отже, розпорядник інформації повинен керуватися принципом добросовісності і розсудливості та не застосовувати формалістичний підхід до вирішення питання, а максимально сприяти (на вимогу) запитувачу, наскільки це практично можливо, у доступі до публічної інформації, гарантованої Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Разом з тим, розпорядник інформації відповідно до статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Визначений статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За приписами частини 2 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис (частина 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі (частина 5 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).

Нормою частини 3 статті 22 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (частина 6 статті 22 Закону № 2939-VI).

Таким чином Закон № 2939-VI визначає підстави для зміни дати відліку строку розгляду запиту на інформацію та відстрочки в задоволенні запиту на інформацію. Але в будь якому випадку норми Закону № 2939-VI вимагають обов`язкового повідомлення про це запитувача інформації.

За приписами статті 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже спеціальний Закон встановлює, в залежності від виду та обсягу запитуваної інформації, такі строки надання відповіді на запит на інформацію: за загальним правилом - не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту; терміново, не пізніше 48 годин з дня отримання запиту за відповідним клопотанням і у випадках встановлених Законом № 2939-VI; з обґрунтованим продовженням п`ятиденного загального строку розгляду запиту до 20 робочих днів у разі надання великого обсягу інформації або потреби пошуку інформації серед значної кількості даних.

Інших повноважень, способу дій та строків для надання розпорядником інформації - суб`єктом владних повноважень відповіді на запит на інформацію Законом № 2939-VI не передбачено.

Спір у цій справі виник у зв`язку зі зверненням позивача до відповідача із запитом про отримання інформації відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Закону України «Про доступ до публічної інформації» та відповідною бездіяльністю відповідача у зв`язку з цим, яка на думку позивача, не відповідала вимогам законодавства України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що 02.12.2024 за вихідним № 200-М року позивач надіслав на адресу селищного голови Опішнянської селищної ради та Опішнянської селищної ради запит на отримання інформації (далі Запит на отримання інформації).

Позивач надіславши відповідачу Запит на отримання інформації запропонував останньому надати відповідь по кожному пункту впродовж 5 робочих днів з дня отримання листа засобами електронної пошти. Запитувану інформацію просив надіслати на електронну пошту: .

Нормою частини 2 статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про інформацію» ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Аналіз частини другої статті 34 Конституції України та частини другої статті 7 Закону України «Про інформацію» свідчить, що особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме паперову чи електронну. У разі якщо переведення в електронну форму (сканування) не є технічно неможливим та не покладає на розпорядника надмірний тягар, враховуючи ресурсні можливості, вимога щодо надання копії документів у сканованій формі повинна бути задоволена.

За таких обставин відповідач, діючи на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відповідно до вимог статей 20, 22 Закону № 2939-VI був зобов`язаний: або надати відповідь не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту; або повідомити запитувача в письмовій формі про продовження строку розгляду запиту; або надати письмово вмотивовану відмову в задоволенні запиту.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідь на запит на отримання інформації від 02.12.2024 вихідний № 200-М було надано 06.12.2024 за № 853 виконавчим комітетом Опішнянської селищної ради Полтавського району Полтавської області за підписом начальника юридичного відділу виконавчого комітету Опішнянської селищної ради.

Представник Опішнянської селищної ради, начальник юридичного відділу Кужим О.М. у відзиві на позовну заяву від 20.03.2025 повідомив, що юридичний відділ виконавчого комітету Опішнянської селищної ради діє відповідно до положення, затвердженого рішенням п`ятдесят першої сесії Опішнянської селищної ради восьмого скликання від 11.07.2024 "Про затвердження Положення про юридичний відділ Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради в новій редакції".

Відповідно до розділу 3 Положення "Завдання та функції юридичного відділу" юридичний відділ відповідно до покладених завдань та функцій:

3.1.5 Розглядає за дорученням селищного голови заяви, клопотання, скарги, пропозиції, запити від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань, підприємств, установ та організацій, громадян з напряму діяльності відділу;

3.1.7. Забезпечує доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Опішнянська селищна рада та/або виконавчий комітет Опішнянської селищної ради, а також своєчасно надає таку інформацію, її достовірність і повноту.

Крім того, 17.10.2024 п`ятдесят третьою сесією Опішнянської селищної ради восьмого скликання прийняте рішення "Про забезпечення доступу до публічної інформації у Опішнянській селищній раді та її виконавчих органах".

Відповідно до пункту 5 Порядку забезпечення доступу до публічної інформації в Опішнянській селищній раді та її виконавчих органах "…В Опішнянській селищній раді з метою координації й контролю роботи структурних підрозділів щодо надання доступу до публічної інформації, на підставі пункту 5 частини першої статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", визначити начальника юридичного відділу виконавчого комітету Опішнянської селищної ради - як відповідальну особу з питань доступу до публічної інформації, яка зобов`язана виконувати вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації" у випадках, коли розпорядником інформації є Опішнянська селищна рада".

За наведених обставин начальник юридичного відділу виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Кужим О.М. уповноважений на надання відповіді на запити про доступ до публічної інформації адресовані Опішнянській селищній раді, як розпоряднику інформації.

Надаючи правову оцінку діям відповідачів щодо ненадання позивачу запитуваної інформації та документів суд приходить до наступних висновків.

Законом України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року № 2657-XII (далі Закон № 2657-XII) визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (стаття 20 Закону № 2657-XII).

За приписами статті 21 Закону № 2657-XII інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.

Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

Відповідно до статті 8 Закону № 2939-VI таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю.

Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

За приписами частини 2 статті 6 Закону № 2939-VI обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Суд зазначає, що можливість віднесення інформації до конфіденційної, таємної чи службової не слід розуміти як єдину достатню підставу для обмеження доступу до конкретної інформації, що містить ознаки будь-якого із названих видів інформації.

Запровадження обмеження доступу до конкретної інформації за результатами розгляду запиту на інформацію допускається лише за умови застосування вимог пунктів 1 3 частини другої статі 6 Закону України № 2939-VI. Ці вимоги називають «трискладовим тестом», який повинна пройти публічна інформація для визначення її відкритою чи обмеженою. За умови додержання сукупності всіх трьох підстав може бути обмежено доступ до інформації.

Суд звертає увагу на те, що положення частини другої статті 6 Закону України № 2939-VI передбачають вимоги до обмеження доступу до інформації, а не підстави для надання такого доступу. Такий підхід ґрунтується на тому, що статтею 1 цього Закону закріплена презумпція відкритості публічної інформації, доступ до якої може бути обмеженою лише у разі, якщо розпорядник інформації обґрунтує це на підставі «трискладового тесту». Отже, тягар доведення того, що доступ до інформації може бути обмежений, покладається на розпорядника публічної інформації.

Таким чином, відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник в листі вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини.

Тобто з аналізу статті 6 Закону України № 2939-VI вбачається можливість розпорядника інформації обмежувати доступ до запитуваної інформації виключно при дотриманні визначених вимог. Лише тоді дана відмова буде вважатися обґрунтованою та такою, що здійснена у відповідності до норм Закону України № 2939-VI.

У Відповіді на запит на отримання інформації від 06.12.2024 № 853 у її обґрунтування повідомлено позивачу, що запитувана інформація містить таємницю досудового розслідування, а надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому КПК України.

Водночас наведена Відповідь на запит на отримання інформації не містить обґрунтування обмеження доступу до запитуваної інформації з застосуванням вимог пунктів 1 3 частини другої статі 6 Закону України № 2939-VI, тобто вимог «трискладового тесту», який повинна пройти публічна інформація для визначення її відкритою чи обмеженою. Так у наданій Відповіді на запит не вказано, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію.

Суд зазначає, що у запиті на отримання інформації від 02.12.2024 № 200-М позивач, серед іншого, просив надати копію рішення виконавчого комітету Опішнянської селищної ради про постановку на облік теплогенераторної підстанції КНС по вул. Нафтовиків та інформацію щодо дати постановки (взяття) на облік, вартість та обліковий номер даного майна (пункт 1 Запиту). Також просив надати інформацію в розгорнутому вигляді та належним чином завірені копії документів щодо результатів проведення аудиторських перевірок фінансової звітності та інших перевірок фінансово-господарської діяльності Опішнянської селищної ради () за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 року (пункт 4 Запиту).

Відповідно до частини 5 статті 6 Закону № 2939-VI не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (крім випадків, передбачених частиною другою статті 23 Закону України "Про основи національного спротиву"). Не може бути також обмежено доступ до інформації про наявність у фізичних осіб податкового боргу. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

Отже зі змісту наведеної норми згадуваного Закону не може бути обмежено доступ до інформації про володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (крім випадків, передбачених частиною другою статті 23 Закону України "Про основи національного спротиву"). Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

Таким чином, інформація, пов`язана з постановкою на облік теплогенераторної підстанції КНС по вул. Нафтовиків та інформацію щодо дати постановки (взяття) на облік, вартість та обліковий номер даного майна, а також інформація щодо результатів проведення аудиторських перевірок фінансової звітності та інших перевірок фінансово-господарської діяльності Опішнянської селищної ради не є інформацією з обмеженим доступом, зокрема, таємною, а тому не може бути обмежена в доступі та підлягає наданню на запит, оскільки доступ до такої інформації вже санкціонований законом.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема: надання інформації за запитами на інформацію.

Наведені приписи частини 5 статті 6 Закону № 2939-VI при наданні Відповіді на запит на отримання інформації від 06.12.2024 № 853 не були враховані.

Суд зазначає, що відповідачем Опішнянською селищною радою, не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що до запитуваної позивачем інформації обмеження доступу здійснено з застосуванням вимог пунктів 1 3 частини другої статі 6 Закону України № 2939-VI, що така інформація була отримана під час здійснення кримінального провадження та становить таємницю досудового розслідування.

А відтак відмова у наданні публічної інформації на запит ОСОБА_1 на отримання інформації від 06.12.2024 № 853 в частині ненадання інформації та належним чином засвідчених копій документів запитуваних у пунктах 1, 2, 3, 4 Запиту на отримання інформації вихідний № 200-М від 02.12.2024 року, не ґрунтується на вимогах закону та є порушенням приписів частини першої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації", статті 5 Конвенції РЄ.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 990/117/22 зазначила також необхідно звернути увагу на те, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень потрібно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Тобто бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права та інтереси особи в тому разі, якщо певні дії повинні, але не вчиняються суб`єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції.

Суд звертає увагу, що у пункті 5 Запиту на отримання інформації вихідний № 200-М від 02.12.2024 позивач просив відповідача Опішнянську селищну раду надати інформацію у формі довідки про наявність чи відсутність матеріальних збитків, що виникли в результаті дій чи бездіяльності ОСОБА_2 , з зазначенням дати, суми та коротким описом (пояснення) дії чи бездіяльності, що спонукали дані збитки, у разі їх фактичної наявності.

При наданні правової оцінки вимогам позивача про зобов`язання Опішнянської селищної ради надати інформацію в частині інформації, запитуваної в пункті 5 Запиту на отримання інформації вихідний № 200-М від 02.12.2024 суд виходить з наступного.

За визначенням термінів, наведеним у статті 1 Закону № 2657-XII, документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновків, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати та/або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі здійснення ним своїх владних управлінських функцій. У подальшому володіти цим продуктом може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

Незалежно від наявності у розпорядника інформації статусу суб`єкта владних повноважень, спори з приводу оскарження його рішень, дій чи бездіяльності є публічно-правовими і на них поширюється юрисдикція адміністративних судів, проте, за обов`язкової умови, що запитувана у нього інформація є публічною у розумінні Закону.

Аналогічні висновки містить Постанова Верховного Суду від 07.02.2018 у справі 817/1432/15.

З матеріалів справи вбачається, що позивача цікавить безпосередньо наявність чи відсутність матеріальних збитків, що виникли в результаті дій чи бездіяльності ОСОБА_2 .

Проте наявність чи відсутність матеріальних збитків, у даному випадку, не є публічною інформацією у розумінні Закону № 2939-VI, оскільки остання не є по своїй суті заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, а передбачає її створення шляхом оформлення відповідної довідки.

Отже, ненадання позивачу інформації у формі довідки про наявність чи відсутність матеріальних збитків, що виникли в результаті дій чи бездіяльності ОСОБА_2 , з зазначенням дати, суми та коротким описом (пояснення) дії чи бездіяльності, що спонукали дані збитки, у разі їх фактичної наявності, запитуваної у пункті 5 Запиту на отримання інформації вихідний № 200-М від 02.12.2024, не має наслідком порушення прав та законних інтересів позивача, пов`язаних із доступом до публічної інформації, оскільки такі відомості та/або дані не містять ознак публічної інформації відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отож, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд, враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Опішнянської селищної ради щодо ненадання інформації та належним чином засвідчених копій документів, що запитувалися адвокатом Борзовим Ярославом Едуардовичем у пунктах 1, 2, 3, 4 Запиту на отримання інформації вихідний № 200 - М від 02.12.2024 року; зобов`язавши Опішнянську селищну раду надати інформацію та належним чином засвідчені копії документів, що запитувалися адвокатом Борзовим Ярославом Едуардовичем у пунктах 1, 2, 3, 4 Запиту на отримання інформації вихідний № 200 - М від 02.12.2024 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду згідно платіжної інструкції № СК2С-19Х6-Х1Е9-18Е7 від 09.12.2024 сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн., що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору є протиправна бездіяльність Опішнянської селищної ради, а позов носить немайновий характер і підлягає задоволенню частково, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати ОСОБА_1 у розмірі 484,48 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Опішнянської селищної ради.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Опішнянської селищної ради (вулиця Перемоги, будинок 3, селище міського типу Опішня, Полтавський р-н, Полтавська обл., індекс 38164, ), Виконавчого комітету Опішнянської селищної ради Полтавського району Полтавської області (вул. Перемоги, 3, селище Опішня, Полтавський район, Полтавська область, 38164, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Опішнянської селищної ради щодо ненадання інформації та належним чином засвідчених копій документів, що запитувалися адвокатом Борзовим Ярославом Едуардовичем у пунктах 1, 2, 3, 4 Запиту на отримання інформації вихідний № 200 - М від 02.12.2024 року.

Зобов`язати Опішнянську селищну раду надати інформацію та належним чином засвідчені копії документів, що запитувалися адвокатом Борзовим Ярославом Едуардовичем у пунктах 1, 2, 3, 4 Запиту на отримання інформації вихідний № 200 - М від 02.12.2024 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 484,48 грн. (чотириста сорок вісім гривень сорок вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Опішнянської селищної ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р.І. Молодецький