Справа № 440/13961/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 р.Справа № 440/13961/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, повний текст складено 07.05.25 по справі № 440/13961/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ

Представник ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій просив суд зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області подати у строк, встановлений судом, звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 по справі №440/13961/24, врахувавши той факт, що надання відповідачем інформації у тому вигляді, в якому вона була надана - з приховуванням переліку посад, що унеможливлює встановлення відповідності конкретної відсотковості премії конкретній посаді та встановити повноту інформації щодо посад, не є виконанням рішення у розумінні ст.370 КАС України.

Представник відповідача подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких вказав про повне виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 по справі №440/13961/24. Просив прийняти та затвердити звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду 07.01.2025 у справі №440/13961/24, визнати рішення виконаним у повному обсязі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №440/13961/24. Повернуто Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду 07.01.2025 у справі №440/13961/24.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви у процедурі судового контролю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідачем направлено позивачу наказ від 13.02.2023 року №74 про преміювання за січень 2023 року осіб рядового та начальницького складу та наказ від 20.01.2023 №34 щодо надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 року з приховуванням персональних даних - службових осіб, проти чого не заперечує, оскільки це і становило суть запиту позивача. Між тим, позивач просив та у судовому порядку на відповідача покладено обов`язок з надання позивачу означеної публічної інформації за всіма тарифними розрядами та посадами. Вказує, що поміж приховування персональних даних службових осіб, відповідач також у наданій публічній інформації приховав і посади, відтак, з отриманих документів не вбачається встановити конкретику того, якій саме посаді відповідав конкретний відсоток надбавки за особливості проходження служби та премії. Стверджує про наявність підстав для застосування судового контролю, позаяк рішення у справі виконано відповідачем неналежно: спосіб виконання відповідачем рішення по справі №440/13961/24 з приховуванням переліку посад, не узгоджується ні з мотивувальною частиною рішення, де суд не виклав висновків, що перелік посад відповідача є тією інформацією, котра має обмежений доступ, ні з резолютивною зобов`язальною частиною рішення, яка, по-перше, містить вказівки про надання інформації з приховуванням лише персональних даних осіб, подруге, містить в собі вказівки про надання інформації, зокрема, про преміювання, за всіма тарифними розрядами та посадами про встановлення відсоткового розміру премії за січень 2023 року, однак, внаслідок приховування відповідачем переліку посад є неможливим визначити ні належність конкретного відсотку премії конкретній посаді, ні обставин дійсності та повноти наданої інформації. Щодо посилань суду першої інстанції, що повноваженнями з перевірки правильності виконання рішення наділені органи державної виконавчої служби, звертає увагу, що положення Закону України «Про виконавче провадження» жодним чином не впливають на наявність чи відсутність підстав для застосування ст.382 КАС України. Зауважує, що стаття 382 КАС України є додатковим важелем впливу на відповідача у незалежності від підстав застосування тих чи інших норм Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем, оскільки оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця у процедурі примусового виконання рішень унормовано ст.287 КАС України. Вважає, що відмова у встановленні судового контролю виключно через відсутність виконавчого провадження з примусового виконання рішення суперечить ч.4 ст.382 КАС Україні.

Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст.229 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про: визнання протиправною відмови Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області у наданні ОСОБА_1 публічної інформації копій всіх наказів за всіма тарифними розрядами та посадами про встановлення відсоткового розміру премії за січень 2023 року, в тому числі накази про відсотковий розмір премії, які встановлені та виплачені в лютому 2023 року за січень 2023 року та накази про встановлення відсотку надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 рік, без вказання персоніфікованих (персональних) даних; зобов`язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області надати ОСОБА_1 публічну інформацію копій всіх наказів за всіма тарифними розрядами та посадами про встановлення відсоткового розміру премії за січень 2023 року, в тому числі накази про відсотковий розмір премії, які встановлені та виплачені в лютому 2023 року за січень 2023 року та накази про встановлення відсотку надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 рік, без вказання персоніфікованих (персональних) даних (з приховуванням, ретушшю інформації, яка відображає персональні дані інших осіб та/або у вигляді витягів тощо).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №440/13961/24, яке набрало законної сили 28.03.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області у наданні ОСОБА_1 публічної інформації у вигляді копій всіх наказів за всіма тарифними розрядами та посадами про встановлення відсоткового розміру премії за січень 2023 року, в тому числі накази про відсотковий розмір премії, які встановлені та виплачені в лютому 2023 року за січень 2023 року та накази про встановлення відсотку надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 рік, без вказання персоніфікованих (персональних) даних. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 27.09.2024 (вх.№39-ЗПІ від 02.10.2024) про надання копій всіх наказів за всіма тарифними розрядами та посадами про встановлення відсоткового розміру премії за січень 2023 року, в тому числі накази про відсотковий розмір премії, які встановлені та виплачені в лютому 2023 року за січень 2023 року та накази про встановлення відсотку надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 рік, без вказання персоніфікованих (персональних) даних, з урахуванням висновків суду у цій справі. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області повторно розглянуто запит ОСОБА_1 від 27.09.2024 (вх.№39-ЗПІ від 02.10.2024) та надано копії наказів від 13.02.2023 №74 про преміювання за січень 2023 року осіб рядового та начальницького складу та від 20.01.2023 №34 щодо надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 року з приховуванням персональних даних - службових осіб.

Позивач вважає, що поміж приховування персональних даних службових осіб, відповідач також у наданій публічній інформації протиправно приховав і посади, відтак, з отриманих документів не вбачається встановити конкретику того, якій саме посаді відповідав конкретний відсоток надбавки за особливості проходження служби та премії, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою в порядку статті 382 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні заяви в порядку ст.382 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є саме виконавче провадження, яке здійснюється органами державної виконавчої служби, куди позивач не звертався, а тому підстав для встановлення судового контролю немає.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з кінцевим висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача, однак, вважає, що мотивувальну частину ухвали слід змінити, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382 382-3 КАС України.

За приписами ч.1 ст.382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

За приписами ч.ч. 1-3, 10, 11 ст.382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

У разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню рішення суду та відновленню порушених прав особи - позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому, після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили, суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набрало законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.

Рішення суду, яке набрало законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №539/3406/17, від 10.02.2022 у справі №160/13013/19, що враховуються судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Судом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №440/13961/24, яке набрало законної сили 28.03.2025, зокрема, зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 27.09.2024 (вх.№39-ЗПІ від 02.10.2024) про надання копій всіх наказів за всіма тарифними розрядами та посадами про встановлення відсоткового розміру премії за січень 2023 року, в тому числі накази про відсотковий розмір премії, які встановлені та виплачені в лютому 2023 року за січень 2023 року та накази про встановлення відсотку надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 рік, без вказання персоніфікованих (персональних) даних, з урахуванням висновків суду у цій справі.

Задовольняючи частково позовні вимоги по суті спору, суд першої інстанції виходив з того, що відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник в листі вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини.

Суд зауважив, що відповідач у листі взагалі не наводить обставин, за яких можна було б упевнитися, що надання (розголошення) запитуваної інформації може завдати істотної шкоди національним інтересам, а шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

При цьому, у разі наявності у запитуваних документах конфіденційної інформації, відповідач повинен надавати копії запитуваних документів, з яких шляхом ретушування вилучати відомості, доступ до яких обмежено відповідно до закону.

Таким чином, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 27.09.2024 (вх.№39-ЗПІ від 02.10.2024), з урахуванням висновків суду у цій справі.

На виконання рішення суду, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області повторно розглянуто запит ОСОБА_1 від 27.09.2024 (вх.№39-ЗПІ від 02.10.2024) та надано копії наказів від 13.02.2023 №74 про преміювання за січень 2023 року осіб рядового та начальницького складу та від 20.01.2023 №34 щодо надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 року з приховуванням персональних даних - службових осіб.

З огляду на викладене, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025, яким зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 27.09.2024 (вх.№39-ЗПІ від 02.10.2024), з урахуванням висновків суду у цій справі, відповідачем виконано.

Суд звертає увагу заявника на те, що в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України, суд не вправі вирішувати питання, які він вирішує під час ухвалення рішення відповідно статті 244 КАС України, а саме: 1) чи мають місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; тощо.

Також в межах розгляду заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України, суд не вправі доходити висновків, які за своєю суттю є прийняттям рішення, тобто суд не вправі ухвалою, постановленою в порядку статті 382 КАС України, фактично вирішувати спір та зобов`язувати відповідача вчинити певні дії, оскільки вирішення такого питання потребує встановлення нових обставин; надання та дослідження нових доказів; витребування додаткових доказів; а також подання всіма учасниками справи заяв по суті щодо цих правовідносин та застосування норм права, якими регулюються саме такі правовідносини.

Тож у разі незгоди із об`ємом наданої інформації, зазначеної в наказах від 13.02.2023 №74 про преміювання за січень 2023 року осіб рядового та начальницького складу та від 20.01.2023 №34 щодо надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 року з приховуванням персональних даних - службових осіб, які надані відповідачем у відповідь на запит ОСОБА_1 від 27.09.2024 (вх.№39-ЗПІ від 02.10.2024), позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, на переконання суду, в даному випадку заявлені вимоги в межах заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України, можуть слугувати підставою для звернення позивача із окремим позовом до суду.

Проаналізувавши доводи позивача щодо поданої заяви, колегія суддів доходить висновку про відсутність обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності відповідача та порушення ними прав, свобод, інтересів позивача під час виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №440/13961/24, а тому заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, виходив з інших мотивів, а саме з того, що завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є виконавче провадження, яке здійснюється органами державної виконавчої служби, куди позивач не звертався.

Колегія суддів вказує на помилковість таких висновків суду першої інстанції та зазначає, що судовий контроль за виконанням рішення суду встановлюється без прив`язки до вчинення дій щодо примусового виконання рішення.

Суд звертає увагу, що не вчинення позивачем дій щодо ініціювання питання про примусове виконання рішення по даній справі жодним чином не позбавляє позивача права звернутись до суду із заявою про встановлення судового контролю у випадку наявності підстав та фактів невиконання на дату подання такої заяви рішення суду.

Аналіз норми статті 382 КАС України у її системному взаємозв`язку з нормами статті 372 КАС дозволяє стверджувати, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися за наявності для цього підстав, безвідносно до факту наявності виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2021 у справі №813/5500/14.

Колегія суддів наголошує на тому, що, дійсно, встановлення судового контролю, є правом а не обов`язком суду, однак, задля того, щоб відмовити в його встановленні, суд має перевірити належним чином доводи заявника, викладені в його заяві та навести підстави для висновку про відмову в задоволенні заяви, поданої у порядку ст.382 КАС України.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про взаємозв`язок судового контролю та заходів виконавчого провадження, що викладені у оскаржуваній ухвалі, як підстава для відмови у задоволенні заяви позивача, колегія суддів вважає помилковими, оскільки, таким чином нівелюється сама суть та завдання судового контролю.

Стосовно додаткових пояснень у справі, у яких представник відповідача просить прийняти звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 у справі №440/13961/24, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність повернення вказаного звіту, виходячи з наступного.

Колегія суддів звертає увагу, що умовою подання до суду звіту про виконання рішення суду є встановлення судом судового контролю за виконанням рішення суду та відповідно встановлення строку для подання такого звіту.

Проте, за наслідками розгляду справи судом не встановлювався судовий контроль за виконанням рішення суду, тому суд не зобов`язував відповідача подати звіт про виконання судового рішення по справі №440/13961/24.

Оскільки звіт відповідачем поданий не у відповідності до вимог ст.382 КАС України, наявні підстави для повернення звіту про виконання судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду 07.01.2025 у справі № 440/13961/24 Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів доходить висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом апеляційної інстанції були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до абзацу другого частини 2 статті 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Обов`язкові підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду внаслідок порушення норм процесуального права визначено частиною 3 статті 317 КАС України.

Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина 4 статті 317 КАС України).

Колегія суддів зазначає, що оскільки помилкові висновки суду першої інстанції про пов`язаність підстав для застосування судового контролю та заходів примусового забезпечення позову, які зроблені внаслідок неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не призвели до неправильного вирішення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 по справі № 440/13961/24 підлягає зміні з підстав та мотивів її прийняття, викладених у цій постанові суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 по справі № 440/13961/24 змінити в частині мотивів її прийняття.

В іншій частині ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 по справі № 440/13961/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий І.М. Ральченко