Справа № 440/12136/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 р. Справа № 440/12136/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Катунова В.В.

суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 (суддя С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, повний текст складено 10.04.25) по справі № 440/12136/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту також відповідач), в якій просила ( з урахуванням заяви від 24.02.2025, заяви від 12.03.2025)

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 03.08.2023 №5 на суму 1020,00 грн; від 003.008.2023 №5 на суму 99980,10 грн; від 08.08.2023 № на суму 40000,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернулася з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що підставою для проведення фактичної перевірки в наказі від 23.06.2023 №1611-п «Про проведення фактичної перевірки» зазначено підпункт 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України. Також вказано, що перевірка проводитиметься з метою контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками. Таким чином, у наказі № 1611-п від 23.06.2023 «Про проведення перевірки» контролюючий орган лише послався на норми ПК України, не обґрунтувавши фактичні підстави її проведення та не надавши відповідні докази. З огляду на викладене наголошує, що відсутність в наказі змісту конкретних фактичних обставин для призначення перевірки, окрім загального посилання на норми права, а також відсутність документальних доказів отримання контролюючим органом інформації про порушення законодавства свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для проведення такої перевірки. Вказує, що невідображення в наказі № 1611-п від 23.06.2023 «Про проведення фактичної перевірки» змісту конкретних фактичних обставин для призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми права, що регулюють такі питання свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для здійснення такої перевірки. Крім того, відповідачем не надано ні податкової інформації, ні доповідної записки, ні будь-якого документу, які б свідчили про наявність підстав для проведення фактичної перевірки. Викладене на думку скаржника свідчить про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 у розумінні пп. 80.2.5 п. 8.2 ст. 80 ПК України. Також апелянт наголошує, що акт про результати фактичної перевірки № 6822/16-31-09-02-01/ НОМЕР_1 від 05.07.2023 року, в якому зазначено початок перевірки 23.06.2023 о 10:50, а її завершення 05.07.2023 о 16:45, не складений у місці безпосереднього провадження платником податків його діяльності, яка охоплюється предметом фактичної перевірки. Також апелянт вказує на безпідставність висновків податкового органу про необліковане майно, оскільки відповідачем не враховано альтернативні джерела інформації, зокрема: щоденні добові довідки, які відповідно до звичайної господарської практики формуються автоматично та містять відомості про залишки пального на початок і кінець кожної доби, а також обсяги реалізованих та отриманих нафтопродуктів; таблицю, надану самою податковою службою у межах акту, яка містить відомості про залишки у резервуарах.

У поданому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Заперечуючи проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, стверджував, що ГУ ДПС у Полтавській області дотримано порядок проведення фактичної перевірки, встановлений ПК України, а наказ №1611-П від 23.06.2023 відповідає вимогам ПК України, прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбачених ПК України підстав для її проведення, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.05.2024 по справі №280/1431/23, від 22.10.2024 у справі № 120/14178/23. Зазначає, що під час проведення перевірки встановлено ряд порушень, а саме: відсутність позитивного результату повірки рівнеміра-лічильника та витратоміра-лічильника; не забезпечення ведення порядку, встановленого законодавством, обліку товарних запасів за місцем їх реалізації; не надання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки

В судовому засіданні представник позивача (Шинкаренко М.А) підтримала доводи апеляційної скарги. Представник відповідача (Солоп І.Ю.) заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, рнокпп НОМЕР_1 , місцем фактичного провадження діяльності: автозаправочна станція за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказом ГУ ДПС у Полтавській області від 23.06.2023 №1611-п Про проведення фактичної перевірки, з метою контролю з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива, наявності ліцензій, контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп.80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України, ст. 16 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального вирішено провести за період з 26.06.2023 по дату закінчення перевірки фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності: АДРЕСА_1 .

ГУ ДПС видані направлення на перевірку від 23.06.2023 №2902 та №2903.

На підставі вказаного наказу та направлень посадовими особами відповідача була проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 .

За наслідками проведення перевірки Відповідач, встановив порушення:

- підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, а саме: перевіркою встановлено відсутність позитивного результату повірки рівнеміра-лічильника №043331;

- підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, а саме: перевіркою встановлено відсутність позитивного результату повірки витратоміра-лічильника №657;

- ст. 44 та пп. 20.1.3 п. 20.3. ст. 20 ПК України, а саме: станом на 28.06.2023 та на день завершення фактичної перевірки фізичної особою підприємцем ОСОБА_1 не надано жодних документів зазначених у запиті про надання документів в межах проведення фактичної перевірки;

- п. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме: не надано документи, щоналежать або пов`язані з предметом перевірки;

- п. 12 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 № 265/95-ВР із змінами та доповненнями;

ГУ ДПС у Полтавській області на підставі акта перевірки від 05.07.2023 №6822/16-31-09-02-01/ НОМЕР_1 прийнято податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 03.08.2023 № 5 на суму 1020,00 грн, від 03.08.2023 № 5 на суму 99980,10 грн, від 08.08.2023 № на суму 40000,00 гривень.

Позивач із податковими повідомленнями-рішеннями № 5, № 5, № не погодилася, звернулася до суду із адміністративним позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки дійшов до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача прийнято у відповідності до вимог діючого законодавства на підставі правомірно проведеної фактичної перевірки з урахуванням встановлених в ході перевірки фактів порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Податковий кодекс України (надалі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України).

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України).

Згідно із пунктом 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно із п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитись на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Згідно листа ДПС України від 23.05.2023 № 11639/7/99-00-09-03-01-07 Державна податкова служба України з метою забезпечення належної організації роботи щодо виконання рішення Комітету Верховної Ради України з питань фінансів, податкової та митної політики від 8 травня 2023 року про стан дотримання законодавства, що регулює обіг підакцизних товарів та забезпечення організації роботи щодо боротьби з тіньовим обігом підакцизної продукції та на виконання п.1.2.5 цього рішення надає перелік СГ, які мають ліцензію на роздрібну торгівлю пальним для проведення фактичних перевірок АЗС та інших об`єктів роздрібної торгівлі пальним, у тому числі АЗС блочного, контейнерного та модульного типів (відповідно до переліків № 5 та № 8 рішення), щодо наявності ліцензії на роздрібну торгівлю пальним на місце торгівлі, реєстрації РРО, акцизного складу, наявності зареєстрованих рівнемірів та витратомірів - лічильників, дотримання касової дисципліни, оформлення найманих працівників, надання звітності та інших вимог, в тому числі провести контрольні закупки та за результатами перевірок вжити передбачені законодавством заходи щодо застосування санкцій з метою припинення незаконної діяльності таких об`єктів (із обов`язковим залученням до проведення фактичних перевірок фахівців підрозділів аудиту).

Судом з`ясовано, що згідно обставин у справі № 120/14178/23 правовою підставою для призначення вказаної перевірки стали положення підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, тоді як фактичною - доповідна записка ГУ ДПС у Полтавській області від 21.06.2023 №1749/16-31-09-02 та лист ДПС України від 23.05.2023 № 11639/7/99-00-09-03-01-07, з яких, зокрема, вбачається наявність у контролюючого органу інформації, яка потребує перевірки, з електронних баз даних щодо реалізації та зберігання суб`єктом господарювання пального безобладнання акцизного складу рівнемірами-лічильниками та витратомірами-лічильниками рівня пального, що, відповідно, свідчить про можливе порушення вимог законодавства, контроль за яким здійснюється органами ДПС.

Отже, наказ про призначення фактичної перевірки щодо позивача був винесений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, і під час розгляду справи контролюючий орган довів наявність підстав для проведення фактичної перевірки, передбачених пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Також, слід зазначити, Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.05.2024 у справі № 280/1431/23 сформульовано правові висновки, відповідно до яких оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.

Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.

У справі № 440/12136/23 відповідно до формулювань наказу від 23.06.2023 № 1611-п фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 призначено на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України, ст. 16 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального з метою контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива, наявності ліцензій, контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Нормативною підставою для ініціювання та проведення спірної фактичної перевірки у наказі ГУ ДПС у Полтавській області від 23.06.2023 № 1611-п визначено пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України, статтю 16 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, а фактичною здійснення контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива, наявності ліцензій, контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

З огляду на наведене, ГУ ДПС у Полтавській області мало право на проведення фактичної перевірки платника з підстав, визначених пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, а вказаний наказ відповідає вимогам, встановленим ПК України, прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбачених ПК України підстав для її проведення, що узгоджується із висновками Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 28.05.2024 по справі № 280/1431/23 та висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.10.2024 у справі № 120/14178/23.

Перевірку проведено в присутності ОСОБА_2 - оперетора АЗС яка належить ФОП ОСОБА_1 .

У відповідності до вимог статті 81 ПК України оператору АЗС - особі що проводила розрахунки на АЗС ОСОБА_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 , вручено копію наказу №1611-П від 23.06.2023, пред`явлено направлення №2902, №2903 від 23.06.2023 і службові посвідчення посадових осіб ГДІ ОСОБА_3 , ГДІ ОСОБА_4 , та вручено ( ОСОБА_2 під особистий підпис) запит від 26.06.2023 про надання документів необхідних для проведення фактичної перевірки.

ГУ ДПС у Полтавській області керуючись п. 86.5 ст. 86 ПК України направлено листом від 06.07.2023 № 23995/6/16-31-09-02-09 (вручено особисто 19.07.2023) другий примірник акту про результати фактичної перевірки та акту відмови від підписання (ознайомлення, отримання) акта про результати фактичної перевірки, в зв`язку його підписання та отримання.

Верховним Судом у постанові від 24.07.2024 у справі № 400/2517/22 звертається увага, що контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту при пред`явленні копії наказу, направлення та посвідчень перевіряючих особі, яка фактично проводить розрахункові операції, така особа розписується у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. При цьому, відмова від підпису та складання акту про відмову від підпису у направленнях на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Враховуючи викладене, ГУ ДПС у Полтавській області дотримано порядок проведення фактичної перевірки, встановлений нормами ПК України, а тому доводи позивача про незаконність проведеної перевірки ГУ ДПС у Полтавській області на підставі наказу №1611-п від 23.06.2023 Про проведення перевірки, та як наслідок прийняття незаконних податкових повідомлень-рішень 03.08.2023 №5, від 03.008.2023 №5, від 08.08.2023 № є необґрунтованими.

Згідно частини 2 статі 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог та доводів сторін.

Інших доводів та обґрунтувань, які б спростували викладені в акті перевірки висновки, на підставі якого прийняті спірні податкові повідомлення- рішення позивачем в позові не наведено.

Є неприйнятними посилання апелянта на безпідставність висновків контролюючого органу про необліковане майно, оскільки вказані доводи не зазначалися позивачем в позовній заяві та не були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, отже з огляду на приписи ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що спірні податкові повідомлення - рішення від 03.08.2023 №5, від 03.008.2023 №5, від 08.08.2023 № прийнято на підставі та у відповідності до вимог Податкового кодексу України, в межах повноважень податкового органу та на підставі правомірно проведеної фактичної перевірки, а тому такі рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі № 440/12136/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло
Постанова складена в повному обсязі 27.06.25.