Справа № 295/18313/24
Суддя: Єригіна І. М.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі головуючого судді Єригіної І.М., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову №679 від 26.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 грн та закрити справу у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою по справі про адміністративне правопорушення №679 від 26.11.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 незаконно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн. (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16.10.2024 року отримав повістку з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 18.10.2024 року для уточнення військово-облікових даних та проходження ВЛК, а також для визначення мого призначення на особливий період. У свою чергу виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 проігнорував, у визначений термін не з`явився, про наявність поважних причин які б заважали вчасно прибути не повідомив та підтверджуючих документів не надав. В результаті чого ІНФОРМАЦІЯ_4 30.10.2024 року було направлено звернення до Житомирського РУ ГУНП в Житомирські області з проханням провести розшук та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 мене для складання протоколу про адміністративні правопорушення 26.11.2024 року. 16 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 виписав та вручив повістку з вимогою з`явитися 18 жовтня 2024 року о 09:30 до ТЦК та СП для уточнення облікових даних. Під час виписування повістки ОСОБА_1 надав документи, які підтверджують перебування на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , та висловив прохання зазначити у повістці, що він має з`явитися саме до цього ТЦК та СП. У відповідь працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначили, що йому можна буде з`явитися за місцем мого військового обліку, і вони не буду зазначати у даній повістці явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем військового обліку. У цей день його направили на військово-лікарську комісію (ВЛК), яка 21 жовтня 2024 року визнала його придатним до військової служби. Під час спілкування з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 запитав, чи потрібно йому додатково їхати до ІНФОРМАЦІЯ_3 . У відповідь йому повідомили, що цього робити не потрібно, оскільки він своєчасно з`явився за повісткою за місцем обліку, і жодної адміністративної відповідальності не буде. Надалі, 19 листопада 2024 року, отримав відстрочку від призову у зв`язку з оформленням опікунства над дитиною-сиротою. 26 жовтня 2024 року ОСОБА_1 дізнався про своє перебування в розшуку та самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування обставин. Жодних пояснень щодо справи не надавав, оскільки розгляд справи не відбувався.

Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 25.12.2024 року у справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін.

30.12.2024 року представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить у задоволені позовних вимог відмовити.

Зазначив, що 16.10.2024 року позивач отримав повістку з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 18.10.2024 року на 09.00 для уточнення 6 визначення його призначення на особливий період. У свою чергу, позивач виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 проігнорував, у визначений термін не з`явився, про наявність поважних причин, які б заважали вчасно прибути у визначений строк не повідомив та підтверджуючих документів не надав. 30.10.2024 року за вих. № 16257 було направлено звернення до ГУНП в Житомирській області з проханням провести розшук та доставлення громадянина ОСОБА_1 , для складення протоколу про адміністративні правопорушення.

Так, 15.11.2024р. позивача, було доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_6 , для прийняття рішення відповідно до чинного законодавства. Після доставлення Позивача, відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно останнього, було складено протокол про адміністративне правопорушення №8/140 за ст..210-1 ч.3 КУпАП, відповідно до якого позивачеві призначено розгляд справи про адміністративне правопорушення 26.11.2024 року, на 11.00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем вчинення адміністративного правопорушення. Відповідно позивач був належним чином ознайомлений з часом, днем та місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується проставленням позивачем особистого підпису у відповідній графі.

Відповідно до ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.11.2024 відносно ОСОБА_1 складено протокол 8/140 про адміністративне правопорушення.

26.11.2024 постановою №679 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 . ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 отримав повістку з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 18.10.2024 року на 09.00 для уточнення військово-облікових (персональних) даних та у разі потреби проходження медичної комісії, а також для визначення його призначення на особливий період. У свою чергу, ОСОБА_1 виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 проігнорував, у визначений термін не з`явився, про наявність поважних причин, які б заважали вчасно прибути у визначений строк не повідомив та підтверджуючих документів не надав.

Відповідно копії журналу ІНФОРМАЦІЯ_3 та копії повістки №1743 від 16.10.2024 року ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_7 18.10.2024 року о 09.20 год.

Відповідно до копії довідки №8/7805 від 19.11.2024 року ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу до 07.02.2025 року.

Відповідно до вимог ч.1ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч. 1ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Стаття 210 КУпАП регулює порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до статті 210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно Примітки, яку містить стаття 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України (ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

Районні в містах територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами ведення Реєстру, яким держателем Реєстру - Міністерством оборони України, надано право доступу до бази даних Реєстру (ч.8 ст. 4, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

На районні в містах територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено обов`язок забезпечувати ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони (абз. 18 п.11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022).

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 року Установлено, що: під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року N 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року N 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту ст. 247 КпАП України вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що станом на дату вручення повістки 16.10.2024 та на дату винесення відповідачем оскаржуваної постанови №679 від 26.11.2024 позивачем було уточнено облікові дані в ІНФОРМАЦІЯ_5 , за місцем військового обліку.

Проте, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення та врахування всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме: відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови було встановлено, але не було ураховано, що позивач є військовозобов`язаним, перебуває на обліку в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, тому його дані можливо отримати та отримано, відповідачем як держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, - що в свою чергу згідно примітки статті 210 КУпАП виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП, та вказану норму закону не ураховано відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач своєчасно у встановленому порядку з`явився по повістці за місцем перебування на військовому обліку. Відтак, на момент складення протоколу № 8/140 від 15.11.2024 та винесення постанови №679 від 26.11.2024 року інформація про явку позивача до ТЦК та СП за місцем військового обліку могла бути перевірена співробітниками відповідача, у зв`язку з чим положення ч.3 ст. 210-1 КУпАП не можуть бути застосовані до позивача.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд не вбачає.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд враховує, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач допустив вказане правопорушення та не спростовано його твердження про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, №4909, параграф 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 КпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд дійшов переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом; належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України із відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 210-1 ч. 2, 247, 251, 252, 287 - 293 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 19, 25, 90, 168, 246, 258, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Постанову суб`єкта владних повноважень №679 від 26.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 605,60 грн. судового збору сплаченого відповідно до платіжної інструкції №0.0..1 від 02.12.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дати складення повного судового рішення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя І.М. Єригіна