Справа № 570/4475/13-а
Суддя: Кушнір Н.В.
Дата ухвалення: 2025-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 570/4475/13-а
провадження № 6-а/570/1/2025
У Х В А Л А

і м е н е м У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши заяву директора Рівненського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Марії Боровецьпро визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

у с т а н о в и в:

покликаючись на те, що обов`язок боржника Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації, центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації за виконавчим листом від 21 січня 2014 року у справі № 570/4475/13-а щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат за 2013 рік фактично не може бути виконаним, так як здійснення зазначеної виплати знаходиться у компетенції боржника, директор Рівненського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Марія Боровецьу поданій заяві просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

02 червня 2025 року від ОСОБА_2 надійшов відзив, у якому він просить відмовити у задоволенні заяви у зв`язку з необгрунтованістю та безпідставністю.

У поданій 10 червня 2025 року до суду відповіді на відзив представник Рівненського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат вважає наведені стягувачем аргументи перекручуванням фактів та альтернативним розумінням положень закону, адже органом, який нараховував і виплачував щорічну допомогу на оздоровлення відповідно до розмірів, встановлених ст.48 Закону України "Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (на момент розгляду справи) було саме Управління соціального захисту населення Рівненської РДА. Пояснює, що Центр, будучи відповідачем у справі, здійснював нарахування та виплату учасникам бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, виплата якої у 2013 році регулювалася Постановою КМУ №149 від 13.03.2013 "Деякі питання виплати у 2013 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу" та "Про жертви нацистських переслідувань". Вважає, що стягувач, об`єднавши у позовній заяві вимоги до різних відповідачів щодо нарахування та виплати йому різних соціальних допомог, за якими суд в одній постанові прийняв різні рішення, в подальшому отримав виконавчий лист, який суперечив самій суті судового рішення, оскільки у задоволенні вимоги щодо виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня відмовлено.

Зважаючи на те, що учасники справи відповідно до ст.124-126 КАС України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду заяви, дійшов висновку про можливість здійснювати розгляд заяви у відповідності з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд встановив такі обставини.

22 жовтня 2013 року постановою Рівненського районного суду Рівненської області, яка набрала законної сили, визнана протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації, центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації, яка полягає у невиплаті допомоги на оздоровлення у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат; зобов`язане Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації, центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_3 допомогу на оздоровлення у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат за 2013 рік. У задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовлено. Постанова підлягає до негайного виконання.

21 січня 2014 року Рівненський районний суд Рівненської області видав стягувачу виконавчий лист по справі №570/4475/13-а з примусового виконання якого 31 січня 2014 року державний виконавець відкрив виконавче провадження №41783243.

04 лютого 2014 року державний виконавець відмовив у відкритті виконавчого провадження (ВП №41783372), оскільки пред`явлений виконавчий документ не відповідає вимогам ст.18 Закону України "Про виконавче провадження".

20 лютого 2014 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області заява ОСОБА_4 про роз`яснення рішення задоволена; ухвалено роз"яснити постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2013 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації та центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської облдержадміністрації про визнання дій неправомірними, зобов"язання вчинити певні дії, вказавши:

- зобов"язати управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністраці нарахувати ОСОБА_5 допомогу на оздоровлення у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат за 2013 рік,

- зобов"язати центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації виплатити ОСОБА_5 допомогу на оздоровлення у розмірі п`яти мінімальних заробітних плат за 2013 рік.

01 березня 2021 року постановою державного виконавця відновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №570/4475/13-а від 21.01.2014.

Суд застосував такі норми права.

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції /ч.1 ст.373 КАС України/.

Відповідно до ч.1 ст.374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч.2 ст.374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Виконання судових рішень у адміністративних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012), що, на думку суду, є неприпустимим в умовах розвитку демократичного суспільства. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, на виконанні якого наполягає стягувач, фактично нівелює сутність судового захисту та судового рішення, що є недопустимим в умовах демократичного суспільства.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазначені у ч.2 ст.374 КАС України. Так, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Так, Верховний Суд у постанові від 05.11.2020 (справа №752/2391/17 (2а-14/09)), з урахуванням узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах від 25.09.2015, виснував, що наведені в ст.374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу, що постанова Рівненського районного суду Рівненської області у справі №570/4475/13-а від 22 жовтня 2013 року набрала законної сили 05 грудня 2013 року, а відтак, на думку суду, процесуальні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Щодо наявності матеріальних підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази добровільного виконання боржником рішення з моменту відновлення виконавчого провадження у 2021 році і дотепер.

Таким чином судом встановлено, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про помилковість видачі виконавчого документа чи добровільного його виконання.

Крім того, у заяві заявник посилається на обставини, які не досліджувались судом під час розгляду справи, а тому окреслені обставини є новими і стосуються тих питань, які не були враховані під час роз`яснення судового рішення. Однак, оцінку цим обставинам суд не може надавати в порядку розгляду заяви про визнання виконавчого листа у справі таким, що не підлягає виконанню.

Відтак, суд вважає, що заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, необґрунтована, не містить передбачених процесуальним законом підстав для такого визнання, а тому у її задоволенні необхідно відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.374 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

відмовити у заяві директора Рівненського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Марії Боровецьпро визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір Н.В.