Справа № 640/11872/20
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 р. № 640/11872/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, відповідно до процедури передбаченої ст. 262 КАС України, адміністративну справу,

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Пароді", вул. Лисенка, 1, м. Київ, 01054,

до відповідачаГоловного управління Державної податкової служби у місті Києві, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116,

провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.03.2020 №, від 31.03.2020 №,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пароді» звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві з вимогою визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 31.10.2020 за № на загальну суму 76428,00 гривень та № на загальну суму 68785,00 гривень.

Свої позовні вимоги товариство обґрунтувало тим, що позапланова перевірка за наслідками якої прийнято спірне податкове повідомлення-рішення незаконна, оскільки наказ про проведення перевірки підписаний не керівником контролюючого, а виконуючим обов`язки. Також, позивач зазначив, що мав господарські правовідносини з ТОВ «Максофт Груп» з яким було укладено договір від 01.11.2018. Під час перевірки контролюючому органу було надано первинні документи ТОВ «Пароді», які підтверджують понесені витрати у 2018 році та правильність ведення бухгалтерського та податкового обліку, а також повноту розрахунків платника податків за платежами в бюджет. Всі наданні первинні документи, відповідають вимогам ст.ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», відображають реальність господарських операцій з його Контрагентом, вимог та є підставою для формування податкового обліку товариства відповідно до п.198.3, 198.6 ст.198 ПК України. У ТОВ «Пароді» наявні первинні документи, що підтверджують фактичне (реальне) проведення ремонтних робіт: договір, акт приймання виконаних будівельних робіт, податкові накладні. У позивача наявні відповідні документи на перепланування кафе-бару по вулиці Лисенка, буд.№1 в місті Києві (на 50 посадочних місць) Робочий проект 2002 року, який містить детальну інформації про архітектурно-будівельну частину, детальні відомості про опалення, вентиляцію, водопостачання та каналізацію, електропостачання. В Акті не наведено жодних обставини та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілями та завданням статутної діяльності платника податків ТОВ «Пароді», незвичності цих операцій, збитковості здійснення операцій, або інших обставин, які б окремо або у сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю платника податків, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії Уповноваженої особи та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. В Акті перевірки від 05.03.2020 відсутні вказівки на те, що первинні документи ТОВ «Пароді» визнанні недійсними, є нікчемними. Реальність господарських операцій з ТОВ «Максофт Груп» за результатами яких ТОВ «Пароді» включило до складу податкового кредиту суми ПДВ та формувало витрати, підтверджена первинними та іншими обліковими документами. Отже, ТОВ «Пароді» податкових правопорушень, про які вказано в Акті перевірки контролюючого органу не вчиняло. В акті перевірки відповідачем не заперечується наявність договірних відносин, первинних документів, якими підтверджуються господарські операції між ТОВ «Пароді» та ТОВ «Максофт Груп». В акті перевірки не наведено переліку недоліків, невідповідностей, розбіжностей між вимогами діючого законодавства до оформлення первинних документів ТОВ «Пароді» та їх фактичним змістом, не ставить під сумнів їх зміст, якість, належність реквізитів, факт проведення розрахунків тощо. Акт перевірки не містить зауважень щодо обсягу, форми і змісту наданих позивачем для перевірки документів первинного бухгалтерського обліку, вони містять усі необхідні реквізити, дозволяють беззаперечно встановити зміст та обсяги господарських операцій та ідентифікувати осіб, які були їх учасниками та відповідальні за їх здійснення. Ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осію, у точу числі контрагентів. Податкове законодавство не ставить в залежність податковий обліку (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, від перебування постачальника за юридичною адресою, а також від його господарських та виробничих можливостей. Щодо показів ОСОБА_1 то посилаючись в Акті на протокол допиту цього свідка, контролюючий орган, не робить будь-яких вказівко та висновків щодо участі у схемі так званого «фіктивного підприємництва» саме ТО» Пароді» та здійснення ним нереальних господарських операцій. Проведення досудових розслідувань в силу приписів кримінального-процесуального законодавства України є лише одним із засобів доказування в кримінальній справі, а наявність порушеної кримінальної справи (провадження), до моменту прийняття судом вироку не засвідчує наявність або відсутність в діях особи складу злочину. Зазначений протокол не містить в собі достовірно встановлених обставин, які б свідчили про невиконання ТОВ «Максофт Груп» - контрагентом ТОВ «Пароді», своїх договірних зобов`язань по господарським відносинам або обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності. Наявність протоколу допиту по ОСОБА_1 не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій ТОВ «Пароді».

Відповідач позов не визнав, надав відзив в якому просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що в ході перевірки встановлено, що відповідно до позивачем в 2018 році ведено господарську діяльність з ТОВ «Максофт Груп». Щодо зазначеного підприємства внесена інформація до АІС «Реєстр облікових карток суб`єктів фіктивного підприємництва» щодо наявності ознаки фіктивності 3 «зареєстровано (перереєстровано) у органах держреєстрації фізичними особами з подальшою перездачою (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим) , померлим, безвісті зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження».

Згідно з довідкою СУФР ГУ ДФС у М. Києві, по кримінальному провадженні №0000004 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.205, ст.212 КК України, надано дозвіл на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні, у т.ч. відомостей наявних у протоколі допиту свідка ОСОБА_1 . Згідно з протоколом допиту свідка, ОСОБА_1 повідомив, що він ніколи не був керівник ТОВ «Максофт Груп», мети займатися підприємницькою діяльністю від імені даного підприємства не мав, договорів від цього підприємства не підписував, первинні документи не складав, де знаходяться печатки йому невідомо.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження, відповідно до вимог ч.5 ст.262 КАС України, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пароді» зареєстровано як юридична особа 29.12.1994. Основним видом діяльності товариства є обслуговування напоями, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

01.11.2018 ТОВ «Пароді» уклало договір №01/11-18 з ТОВ «Максофт груп», предметом якого є ремонтно-відновлювані роботи, частково відновлення меблів, обслуговування та ремонт кухні, демонтаж насосної групи та консервація на зимовий період щита автоматика фонтану, демонтаж тенту літнього майданчику та підготовка до зимового зберігання, обслуговування та ремонт сантехнічних систем ресторану.

На виконання зазначеного договору сторонами оформлено та підписано локальні кошториси за формою КБ-3, акти виконаних робіт, довідки про вартість виконаних робіт на загальну суму 366849,00 гривень, в т.ч. ПДВ на суму 61141,60 гривень.

16.11.2018 ТОВ «Максфот груп» виписано та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №123 на суму 366849, гривень в т.ч. ПДВ 61141,60 гривень на адресу ТОВ «Пароді».

Протягом 06.12.2018-13.12.2018 ТОВ «Пароді» перерахував на користь ТОВ «Максофт Груп» 366849,60 гривень за договором №01/11-18 від 01.11.2018.

Зазначені кошти 366849,60 позивач врахував у власному податковому обліку в якості податкового кредиту та витрат.

12.02.2020 Головним управління ДПС у м. Києві наказом №1540 призначено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Пароді».

В період з 21.02.2020 по 27.02.2020 контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірки позивача та складено Акт №62/26-15-05-07-01-10/22926005 від 05.03.2020.

Під час перевірки, ревізори дійшли висновку, що ТОВ «Пароді» порушено п.п.134.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 на загальну суму 55027 гривень; п.198.1., п.198.3 ст.198 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість за грудень 2018 року у сумі 61142 гривень.

Зазначений висновок контролюючого органу, обґрунтований у Акті перевірки від 05.03.2020, тим, що у контрагента позивача ТОВ «Пароді» відповідно до аналізу податкової звітності, відсутні фінансові, трудові та майнові ресурси для виконання зобов`язань за договором: відсутні складські приміщення, автомобілі, устаткування, виробниче обладнання, матеріали та найманні працівники. Також, контролюючий орган послався на наявність кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення за ст.205, 212 КК України, під час допиту якого директор ТОВ «Максофт Груп» дав свідчення, що він не причетний до діяльності цього підприємства, не підписував жодних договорів та йому невідомо где первинні документи та печатка товариства.

31.03.2020 уповноваженою особою Головного управління ДПС у Миколаївській області прийняти податкові повідомлення-рішення № про визначення ТОВ «Пароді» грошового зобов`язання, з податку на додану вартість на загальну суму 76428 гривень, з яких 61142 гривень за податковим зобов`язанням та 15280 зі штрафу, а також № про визначення ТОВ «Пароді» грошового зобов`язання, з податку на прибуток на загальну суму 68785 гривень, з яких 55027 гривень за податковим зобов`язаннями та 13758 гривень зі штрафу.

Відповідно ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю, постачання послуг, ввезення товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України, постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності; отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Таким чином, відповідно до Кодексу у підприємства є право на включення до податкового кредиту сплачених сум іншому платнику податку за умови проведення реальної господарської операції та наявності первинних документів, які підтверджують її проведення.

Відповідно до п. 44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Виходячи зі змісту ст.ст. 198, 200, 201 Податкового кодексу України, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту, виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (роботи, послуги), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (роботи, послуги) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, обов`язкові реквізити.

Тобто, факт вчинення певних господарських операцій, та правомірність подальшого відображення їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення первинних документів платника податків. Для правильного вирішення спору встановленню, також, підлягає факт реальності поставки товару із з`ясуванням, зокрема, обставин щодо правосуб`єктності сторін господарського договору, можливості реальної поставки тощо. Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

При цьому, з урахуванням норм статей 61 та 44 Податкового кодексу України, саме на контролюючі органи покладається обов`язок контролювати правильність формування даних податкового обліку платників податків, у тому числі щодо правильності складення та достовірності первинних документів.

Досліджуючи реальність та товарність цих договорів, відповідно до роз`яснення Вищого адміністративного суду України викладеного у листі № 742/11/13-11 від 02.06.11 суд вважає, що саме за цією господарською операцією будь-яких не будь інших документів, ніж ті які були надані позивачем (договори, товарні накладні, податкові накладні, платіжні доручення, акти приймання), бути не може.

У будь-якому випадку, відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доказування обставин безтоварності та не реальності господарських договорів покладено на податковий орган, а не на платника податків.

На думку суду відповідачем таких доказів щодо правовідносин ТОВ «Пароді» з його контрагентом ТОВ «Максофт Груп» не надано, а висновки зроблені в Акті перевірки є поверховими, бездоказовими та передчасними.

Всі претензії до зазначених контрагентів носять загальний, абстрактний та неконкретний характер.

На переконання суду, якщо податковий орган мотивує своє рішення про позбавлення платника податків права на віднесення сплачених постачальникам коштів до податкового кредиту та витрат, тим, що на його думку відбулася фіктивна операція по штучному нарощуванню цих показників, то цьому повинно передувати доведеність цієї діяльності платника податків або його контрагентів у порядку кримінального судочинства.

У цьому випадку, відповідач переконливих доказів цьому не надав.

Посилання відповідача на звернення до правоохоронних органів та відкриття з цього приводу кримінального провадження не може вважатися належним доказам протиправності дій ТОВ «Максфот Груп», оскільки відповідно до ст.214 КПК України це безумовний обов`язок правоохоронців. Жодних правових висновків, про наявність складу злочину чи винуватість певних осіб, факт внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початок розслідування не свідчить.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України належним способом доказування зазначених обставин може бути лише вирок суду, який набрав законної сили. Але такого документу відповідачами не надано. Ухвалою від 09.06.2025 суд витребував у відповідача інформацію про результати розслідування кримінального провадження, яким в Акті обґрунтовано нарахування податкових зобов`язань на позивача, але з повідомлення відповідача вбачається, що такою інформацією не володіє. Вирок суду, або інший документу, ухвалений в порядку кримінального судочинства стосовно посадових осіб ТОВ «Максофт Груп» за фактом фіктивного підприємництва ст.ст.205, 205-1 КК України відповідачем не надано.

Крім того, суд враховує з цього приводу правову позицію Верховного Суду, яку ним висловлено у постановах від 20.02.18 по справі №826/6280/13-а, від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, від 18.04.2025 у справі №813/702/18 - посилання контролюючого органу постанову про порушення кримінальної справи відносно контрагента позивача, обґрунтовано відхилені судами попередніх інстанцій, оскільки вказані документи не містять встановлених обставин, які б свідчили про невиконання цим підприємством своїх договірних зобов`язань за господарськими операціями саме по господарських відносинах з позивачем або встановлення обставин, які б свідчили про фіктивність (нереальність) господарських операцій між вказаними суб`єктами господарської діяльності.

Доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагента позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не надано, а отже сам по собі факт порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента позивача не може слугувати належним доказом фіктивності розглядуваних господарських операцій та не тягне за собою правових наслідків для позивача, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність право позивача на формування податкового кредиту та витрат від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання визначення складу податкового кредиту та витрат поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Відповідач невиправдано спрощує процес доведення факту відсутності реальних господарських операцій та перебільшує юридичне значення власних Актів про неможливість проведення зустрічних перевірок, інформації отриманої з податкової звітності підприємств контрагентів, власних електронних баз, відомостей Системи автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України та інших джерел.

Ті обставини, що у постачальника позивача недостатньо власних трудових чи матеріальних ресурсів, або в ланцюгах постачальників є сумнівні підприємства чи навіть підприємства, які визнанні фіктивними, є лише приводом (сигналом) для більш ретельної перевірки (дослідження) їх діяльності. Самі по собі ці обставини не можуть бути підставами для позбавлення покупців цих підприємств права на віднесення сплачених на їх користь коштів до податкового кредиту.

ТОВ «Пароді» з його контрагентом ТОВ «Максофт Груп», станом на час виконання договорів з позивачем були зареєстровані в якості платника податку на додану вартість, мали індивідуальні податкові номери, податкові накладні зареєстровані у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тобто, ТОВ «Пароід» з його контрагентом ТОВ «Максфот груп» мали необхідний обсяг цивільної та податкової правоздатності, оскільки перебували на обліку у органах податкової служби та були зареєстровані як платник податку на додану вартість.

У такому разі контролюючий орган не має права заперечувати можливість формування податкового кредиту за рахунок цього підприємства, без достатніх для цього підстав.

З наведеного випливає, що сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового обліку покупцем та його зобов`язань зі сплати податків.

Чинним законодавством України не встановлено обов`язку покупця сплачувати ПДВ ще й до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару.

Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність з негативними наслідками саме щодо цієї особи.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.

У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного. У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначенні суми його податкового обов`язку.

Надаючи правову оцінку посиланням податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідних умов (складських приміщень, транспортних засобів та іншого майна), які економічно необхідні для здійснення діяльності з поставки товару (виконання робіт, надання послуг), суд зазначає, що сама по собі наявність або відсутність у контрагентів окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на декларування витрат в залежність від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

Чинним законодавством чітко не регламентована обов`язкова кількість необхідних ресурсів для здійснення тої чи іншої діяльності. В свою чергу, податковий орган не надав пояснення стосовно того, яка кількість працюючих осіб, транспортних засобів тощо достатня для такого виду діяльності, за яким було здійснено господарські операції між позивачем та його контрагентами.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для відмову у задоволенні позову.

Позов задовольнити повністю, визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в м. Києві від 31.10.2020 за № та №.

Судові витрати покласти на відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пароді" (вул. Лисенка, 1,м. Київ, 01054 ) до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 31.03.2020 про визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість ТОВ «Пароді» № на загальну суму 76428 гривень.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 31.03.2020 про визначення грошового зобов`язання з податку на прибуток № на загальну суму 68785 гривень.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пароді" (вул. Лисенка, 1,м. Київ, 01054 ) судові витрати в розмірі 2 178,20 грн.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 27.06.2025