Справа № 440/3842/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3842/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/3842/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

11.07.2024 адвокат Рак Артем Сергійович, здійснюючи на підставі ордеру серія ВІ №1207635 від 30.03.2024 представництво інтересів ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - ГУНП), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошової компенсації у сумі 80 658,70 грн за невикористані календарні дні відпустки, зокрема: за 2018 рік: щорічна основна та додаткова відпустки - 43 доби, як учаснику бойових дій - 14 діб, за стаж служби (19 років); за 2019 рік: щорічна основна та додаткова відпустки - 44 доби та як учаснику бойових дій - 14 за стаж служби діб (20 років) виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби, що становить 701,38 грн за один день;

- зобов`язати ГУНП нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію у сумі 80658,70 грн за невикористані календарні дні відпустки, зокрема: за 2018 рік: щорічна основна та додаткова відпустки - 43 доби, як учаснику бойових дій - 14 діб, за стаж служби (19 років); за 2019 рік: щорічна основна та додаткова відпустки - 44 доби та як учаснику бойових дій - 14 за стаж служби діб (20 років) виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби, що становить 701,38 грн за один день.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на обставини порушення відповідачем, як роботодавцем, права позивача на отримання сум грошової компенсації за невикористані дні основної та додаткової оплачуваної щорічної відпустки, а також додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 заяву адвоката Рака А.С. про поновлення строку звернення до суду з позовом було залишено без задоволення, а позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві.

Однак, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 скасовано, а справу №440/3842/24 направлено до суду для продовження розгляду.

Ухвалою від 12.08.2024 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №440/3842/24 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

22.08.2024 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача висловив свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що дійсно, відповідно до довідки УКЗ ГУНП від 20.08.2024 №477/115/12/02/04-2024 у позивача наявні залишки невикористаних відпусток (окрім відпусток, що підлягали компенсації при звільненні) за 2018 рік, а саме: 09 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки; 14 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки (за стаж служби); 06 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій. За 2019 рік у ОСОБА_1 наявні залишки невикористаних відпусток, а саме: 16 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки; 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки (за стаж служби); 14 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій (а.с. 182-186).

Крім відзиву 22.08.2024 представник ГУНП Білько В.В. подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду, в якому просив суд залишити без розгляду позов ОСОБА_1 в частині вимог щодо стягнення грошової компенсації за невикористані дні відпустки за 2018 рік: щорічна основна та додаткова відпустки 43 доби, як учаснику бойових дій 14 діб на підставі пункту 3 частини першої статті 240 КАС України.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 це клопотання було задоволено. Позовну заяву в частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльності, що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної і додаткової відпустки за 2018 рік (43 доби) та як учаснику бойових дій (14 діб) за стаж служби (17 років), виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби, що становить 701,38 грн за один день та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної і додаткової відпустки за 2018 рік (43 доби) та як учаснику бойових дій (14 діб) за стаж служби (17 років), виходячи з середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби, що становить 701,38 грн за один день - залишено без розгляду.

Правом на подачу відповіді на відзив позивач не скористався.

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого 07.04.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області (а.с. 31), має статус пенсіонера по інвалідності (2 група), отримує пенсію як колишній поліцейський відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Позивач, відповідно до посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого 19.06.2015 УМВС України в Полтавській області, має статус учасника бойових дій (а.с. 32).

Згідно з витягом з наказу ГУНП №6 о/с від 08.01.2020 По особовому складу майора поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого відділення спеціальної поліції ГУНП, звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) 08.01.2020. Зазначено, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 20 років (а.с. 47).

На адвокатський запит адвоката Рака А.С. з приводу надання інформації щодо всіх днів невикористаної основної та додаткової відпустки ОСОБА_1 за період проходження служби в поліції відповідно до Закону України "Про відпустки", Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 143-144) відповідач листом від 11.10.2023 №292аз/115/04/12-2023 повідомив, що на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на території України та загрози захоплення будівлі ГУНП військами країни-агресора документи відділу документального забезпечення ГУНП до 2021 року (включаючи накази по особовому складу щодо надання відпустки поліцейським, державним службовцям, працівникам та службовцям ГУНП знищені, як такі, що не мають культурної цінності та втратили практичне значення (акт від 18.03.2022 №775/115/11-2022). Таким чином надати інформацію згідно із запитом щодо надання та наявності залишків відпусток неможливо. Також з посиланням на п. 10 ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" та п. 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, за невикористану у році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Оскільки ОСОБА_1 звільнений 08.01.2020, то правові підстави для нарахування та виплати йому компенсації за невикористану у році звільнення відпустку за 2020 рік відсутні (а.с. 141-142).

У подальшому Управлінням кадрового забезпечення ГУНП було видано довідку від 20.08.2024 №477/115/12/02/04-2024 (а.с. 189 зворот) про те, що за час проходження служби в ГУНП за 2018-2020 роки з урахуванням наданих відпусток у ОСОБА_1 наявні залишки невикористаних відпусток, а саме:

1) щорічні відпустки:

- 09 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік;

- 14 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 19 років за 2018 рік;

- 16 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік;

- 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 20 років за 2019 рік;

2) відпустки учасникам бойових дій, які згідно законодавства не підлягають компенсації:

- за 2018 рік 06 календарних днів;

- за 2019 рік 14 календарних днів.

Позивач вважає, що при його звільненні відповідачем протиправно не виплачено компенсацію за невикористані 44 доби основної оплачуваної щорічної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, а також за невикористані 14 днів додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік як учаснику бойових дій.

З цих підстав ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 4 Закону України від 15.11.1996 №504/96-ВР "Про відпустки" (надалі - Закон №504/96-ВР), установлюються такі види відпусток:

1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;

2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15);

3) творча відпустка (стаття 16);

31) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 161);

4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 181); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19); відпустка при народженні дитини (стаття 191);

5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26).

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Згідно з пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (надалі - Закон №3551-ХІІ), учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до статті 162 Закону №504/96-ВР, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (надалі - Закон №580-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону №580-VIII, призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Відповідно до ст. 92 Закону №580-VIII, поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Обчислення тривалості відпусток поліцейських визначено у статті 93 Закону №580-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частинами 2 - 7 статті 93 Закону №580-VIII передбачено, що тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відпустка тривалістю менше 10 діб за бажанням особи рядового або керівного складу може бути надана одночасно з черговою відпусткою в наступному році.

Поліцейським дозволяється, за бажанням, використовувати відпустку частинами. Одна частина відпустки має бути не менше 10 діб.

Чергова відпустка надається поліцейському, як правило, до кінця календарного року.

Відповідно до частини дев`ятої статті 93 Закону №580-VIII, поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

Згідно з частиною 10 статті 93 Закону №580-VIII, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Частинами 1 та 2 статті 94 Закону №580-VIII визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (надалі - Порядок №260), який визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 7 і 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що законом не виключаються випадки коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому законодавство не передбачає можливості позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав у попередньому календарному році.

Таким чином у кожному наступному календарному році поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані у попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Суд зауважує, що Законом України від 06.09.2023 №3379-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб" внесено зміни до Закону України "Про Національну поліцію", якими, зокрема, частину десяту статті 93 викладено в такій редакції:

"10. Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні:

щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;

щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

У разі загибелі (смерті) поліцейського грошова компенсація за всі невикористані ним дні відпусток, передбачених абзацами другим і третім цієї частини, виплачується членам його сім`ї, зазначеним в абзаці третьому частини шостої статті 94 цього Закону, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а в разі їх відсутності такі кошти входять до складу спадщини".

Тобто зазначеними змінами усунуто законодавчу прогалину у Законі №580-VIII щодо регулювання питання виплати поліцейському при його звільненні зі служби компенсації за невикористані дні відпустки за попередні роки.

Водночас, з огляду на відсутність на момент звільнення позивача правового врегулювання спеціальним законодавством питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за попередні роки, суд, керуючись правилом частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає, що при вирішенні питання щодо виплати компенсації за невикористані дні відпустки підлягали застосуванню приписи Кодексу законів про працю України і Закону України Про відпустки.

Так, згідно зі статтею 24 Закону №504/96-ВР і статтею 83 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 162 Закону №504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Всупереч цьому при звільненні позивача йому протиправно не було здійснено нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані ним дні щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік, додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік як учаснику бойових дій.

Питання виплати компенсації за невикористані відпустки при звільненні за роки, що передували року звільнення поліцейського, неодноразово були предметом дослідження у Верховному Суді, зокрема у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19.

Вказані висновки, в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України, враховуються судом під час вирішення цього спору.

Так, у справі №160/10875/19 Верховний Суд відступив від правового висновку, сформованого в судових рішеннях у справах № 818/1276/17, № 820/5122/17, № 808/2122/18, № 825/1038/16, і зазначив таке:

57. Аналізуючи наведені норми законодавства, Суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

58. Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

59. Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

60. З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.

61. Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

62. Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки..

Такі ж висновки буди підтримані Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 30.11.2022 при розгляді справи №640/85/20 та від 20.07.2023 при розгляді справи №200/18480/21.

Згідно з довідкою Управління кадрового забезпечення ГУНП від 20.08.2024 №477/115/12/02/04-2024 (а.с. 189 зворот), за час проходження служби в ГУНП за 2018-2020 роки з урахуванням наданих відпусток у ОСОБА_1 наявні залишки невикористаних відпусток, а саме:

1) щорічні відпустки:

- 09 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік;

- 14 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 19 років за 2018 рік;

- 16 календарних днів щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік;

- 15 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 20 років за 2019 рік;

2) відпустки учасникам бойових дій, які згідно законодавства не підлягають компенсації:

- за 2018 рік 06 календарних днів;

- за 2019 рік 14 календарних днів.

Як свідчить витяг з наказу ГУНП №6 о/с від 08.01.2020 "По особовому складу", при звільненні позивача йому виплачено лише одноразову грошову допомогу при звільненні за 20 років (а.с. 47).

Таким чином позивач має право на одержання компенсації за всі невикористані під час служби в Національній поліції України дні відпустки, а саме: 31 календарних днів основної та додаткової оплачуваної щорічної відпустки за 2019 рік, 14 календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 рік.

Тож у цій частині позов слід задовольнити.

З приводу інших позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 2019 рік, суд зазначає наступне.

Будь-яких документальних відомостей, що підтверджують факт невикористання основної оплачуваної щорічної відпустки за 2019 рік позивач не надав, тоді як відповідач цими даними вже не володіє.

За таких обставин у суду відсутні фактичні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за 2019 рік - 13 календарних днів основної та додаткової оплачуваної відпустки, виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення.

Тож обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача лише в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2019 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2019 рік як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто станом на 08.01.2020, у зв`язку з чим суд зобов`язує відповідача нарахувати та виплатити позивачу таку грошову компенсацію за невикористані дні відпусток у зазначені періоди.

За таких обставин позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду з позовом в силу закону як особа зі статусом учасника бойових дій.

Разом з цим позивач заявив до відшкодування судові витрати, понесені ним на оплату професійної правничої допомоги з боку адвоката Рака А.С., які оцінені ним у 7000,00 грн.

Згідно зі ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

На підтвердження розміру витрат, понесених на оплату послуг з правничої допомоги з боку адвоката Рака А.С., позивач надав: договір про надання правової допомоги та представництва від 06.10.2023 (а.с. 81-82), додаткову угоду від 30.03.2024 до договору про надання правової допомоги та представництво від 06.10.2023 (а.с.83), акт про прийняття-передачі наданих послуг № 1/1 від 30.03.2024 на суму 7000,00 грн (а.с. 84), квитанцію № 145 від 30.03.2023 (а.с. 83).

Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує обставини того, що справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

Оцінивши обставини цієї справи та надані позивачем докази у їх сукупності, суд, з урахуванням принципів обґрунтованості, співмірності і пропорційності дійшов висновку про необхідність зменшення заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу до 1000,00 грн, а з урахуванням часткового задоволення позову на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1/2 від обґрунтованої суми витрат на оплату правничої допомоги, що становить 500,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 у справі №440/3842/24 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2019 рік та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2019 рік як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто на 08.01.2020.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2019 рік та грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2019 рік як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, тобто на 08.01.2020.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області частину судових витрат, що пов`язані з придбанням послуг з правничої допомоги, у розмірі 500 (п`ятсот) грн 00 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Полтавській області (; вул. Матвійчука Юліана, 83, м. Полтава, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Є.Б. Супрун