Справа № 380/9568/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9568/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправною та зобов`язання вчинити дії

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 , на коефіцієнти у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, починаючи з 12.11.2024 та у розмірі 1,115, починаючи з 01.03.2025 для забезпечення індексації пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести починаючи з 12.11.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2017-2019 роки в розмірі 7763,17 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», та починаючи з 01.03.2025 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796) відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протиправна бездіяльність Відповідача полягає у системному незастосуванні норм профільного закону, що має вищу юридичну силу, та у наданні переваги підзаконному нормативно-правовому акту, який суперечить закону та звужує обсяг прав Позивача. Зокрема, Позивач зазначає, що Відповідач, всупереч прямим імперативним вимогам частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, не здійснив належну індексацію пенсії Позивача за 2021-2025 роки.

Порушення полягає в тому, що для перерахунку не було взято індивідуальний показник середньої заробітної плати, який був розрахований та застосований саме при призначенні пенсії Позивачу (7763,17 грн). Натомість Відповідач помилково керувався пунктом 5 Порядку № 124, який запровадив уніфікований і суттєво менший базовий показник для індексації (3764,40 грн станом на 01.10.2017).

Позивач наполягає, що Кабінет Міністрів України, затверджуючи Порядок № 124 у такій редакції, вийшов за межі наданих йому законом повноважень, оскільки йому було делеговано право визначати лише порядок та коефіцієнт збільшення, а не змінювати сам об`єкт індексації, чітко визначений Законом № 1058-IV. Таким чином, виникає правова колізія, в якій безумовну перевагу має норма закону.

Свою правову позицію Позивач підкріплює посиланнями на сталу та обов`язкову для застосування судову практику Верховного Суду (справу №200/5836/24), який неодноразово наголошував на протиправності такого підходу пенсійних органів та вирішував аналогічні спори на користь пенсіонерів, захищаючи їх конституційне право на соціальний захист.

Ухвалою від 14.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін, оскільки даний спір, відповідно до пункту 2 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 КАС України, належить до категорії справ незначної складності.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, скориставшись своїм процесуальним правом, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свою позицію Відповідач обґрунтовує тим, що його дії повністю відповідають нормам чинного законодавства. Він наголошує, що як орган державної влади, відповідно до статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативно-правовими актами.

Основним актом, що регулює механізм індексації, на думку Відповідача, є саме Порядок № 124, затверджений постановою Кабінету Міністрів України. Оскільки цей Порядок є чинним, не визнавався неконституційним чи незаконним у встановленому порядку, пенсійний орган був не лише вправі, але й зобов`язаний застосовувати його положення при проведенні перерахунку пенсій. Таким чином, Відповідач вважає, що діяв правомірно, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

ОСОБА_1 , є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області. З 21 травня 2020 року Позивачу призначено пенсію за віком на підставі Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ключовою для вирішення даного спору є обставина визначення бази для обчислення пенсії Позивача. Відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де Зс це середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

При призначенні пенсії Позивачу у 2020 році, Відповідач, на виконання зазначеної норми закону, застосував показник середньої заробітної плати в Україні за 2017, 2018 та 2019 роки. Як встановлено з протоколу розрахунку пенсії, що міститься у матеріалах пенсійної справи, цей показник (Зс) визначений у розмірі 7763,17 грн. Саме ця величина, яка відображає індивідуальні показники заробітку Позивача та середні показники по країні на момент виходу на пенсію, стала основою для обчислення розміру його пенсійної виплати і, відповідно до статті 42 Закону № 1058-IV, є базою для подальших перерахунків у зв`язку з індексацією.

Суд надає оцінку доводам сторін та обставинам справи крізь призму застосовних норм права.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується, зокрема, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Суть цього конституційного положення полягає не лише у формальному праві на отримання пенсії, але й у забезпеченні її реальної вартості та купівельної спроможності, що досягається, серед іншого, через механізми індексації.

Законодавець, розвиваючи конституційні гарантії, встановив конкретний механізм захисту пенсійних виплат від інфляційних процесів. Таким механізмом є індексація, порядок якої визначений частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV. Ця норма є імперативною та чітко встановлює, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Ключовим у цій нормі є визначення об`єкта індексації. Ним є не будь-який абстрактний чи усереднений показник, а саме той конкретний показник середньої заробітної плати, який був індивідуально застосований при первинному розрахунку пенсії для конкретного пенсіонера. У випадку Позивача таким показником є 7763,17 грн.

На виконання цієї норми закону, Кабінет Міністрів України, реалізуючи свої повноваження, ухвалив низку щорічних постанов, якими встановлювались відповідні коефіцієнти збільшення для проведення індексації:

з 01.03.2021 1,11 (Постанова КМУ № 127 від 22.02.2021);

з 01.03.2022 1,14 (Постанова КМУ № 118 від 16.02.2022);

з 01.03.2023 1,197 (Постанова КМУ № 168 від 24.02.2023);

з 01.03.2024 1,0796 (Постанова КМУ № 185 від 23.02.2024);

з 01.03.2025 1,115 (Постанова КМУ № 209 від 25.02.2025).

Таким чином, Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, був зобов`язаний щороку, починаючи з 01 березня 2021 року, послідовно збільшувати індивідуальний показник середньої зарплати Позивача (7763,17 грн) на зазначені коефіцієнти.

Однак, як встановлено з матеріалів справи та визнається Відповідачем, такий перерахунок проведено не було. Пенсійний орган, ігноруючи індивідуальний показник Позивача, натомість застосував для розрахунків уніфікований базовий показник середньої заробітної плати станом на 01.10.2017 у розмірі 3764,40 грн, як це передбачено пунктом 5 Порядку № 124. Оскільки цей уніфікований показник, навіть після застосування до нього коефіцієнтів індексації, був меншим за індивідуальний показник.

Такий "перерахунок" не призвів до реального збільшення основного розміру пенсії Позивача. Замість належної індексації, Позивачу було встановлено лише фіксовані доплати, що не відповідає суті та меті індексації, яка полягає у пропорційному збільшенні пенсії для збереження її купівельної спроможності.

Суд вважає таку бездіяльність Відповідача протиправною з огляду на ієрархію нормативно-правових актів та принцип верховенства права.

Принцип верховенства права, закріплений у статті 8 Конституції України, означає, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Закони мають найвищу юридичну силу, а органи державної влади та їх посадові особи, згідно зі статтею 19 Конституції, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України прямо встановлено обов`язок суду застосовувати правовий акт, який має вищу юридичну силу, у разі їх невідповідності.

Аналізуючи норму частини другої статті 42 Закону № 1058-IV та пункт 5 Порядку № 124, суд констатує наявність очевидної правової колізії. Закон № 1058-IV, як акт вищої юридичної сили, чітко і недвозначно визначає об`єкт індексації як індивідуальний показник середньої зарплати, що враховувався при обчисленні пенсії. Натомість, Порядок № 124, який є підзаконним актом, всупереч закону, змінює цей об`єкт на єдиний для всіх, фіксований базовий показник.

Таким чином, Кабінет Міністрів України, встановивши у Порядку № 124 інший об`єкт для індексації, вийшов за межі наданих йому законом повноважень, оскільки йому було делеговано право визначати лише порядок та розмір коефіцієнту, а не змінювати саму суть та базу для індексації.

За таких обставин, положення пункту 5 Порядку № 124 в частині визначення базового показника для індексації суперечать Закону № 1058-IV, а отже, не підлягають застосуванню. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, був зобов`язаний застосувати норми Закону як акта прямої дії. Доводи Відповідача про обов`язковість застосування Порядку № 124, доки він є чинним, є безпідставними та суперечать засадам адміністративного судочинства.

Ця правова позиція є усталеною, послідовною та неодноразово підтверджена Верховним Судом. Зокрема, у постановах від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23, від 28.01.2025 у справі № 400/4663/24, від 27.01.2025 у справі № 620/7211/24, Верховний Суд дійшов висновку, що індексації підлягає саме той показник середньої заробітної плати, який був фактично застосований при обчисленні пенсії.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24 підтвердив вищенаведені правові висновки.

Таким чином, бездіяльність Відповідача щодо непроведення перерахунку пенсії Позивача шляхом послідовного збільшення його індивідуального показника середньої заробітної плати (7763,17 грн) на відповідні коефіцієнти є протиправною, доведеною та такою, що грубо порушує право Позивача на належний соціальний захист та отримання пенсії у встановленому законом розмірі.

Щодо строків звернення до суду, суд зазначає, що оскільки пенсія є щомісячним періодичним платежем, а протиправна бездіяльність Відповідача полягає у систематичній невиплаті пенсії в повному, належному розмірі кожного місяця, то це правопорушення має триваючий характер. Право Позивача порушується кожного разу, коли він отримує пенсію, обчислену з порушенням законодавства. Позивач звернувся з вимогою про перерахунок пенсії, починаючи з 12.11.2024, що відповідає шестимісячному строку, встановленому частиною другою статті 122 КАС України, та не виходить за його межі щодо стягнення недоотриманих сум.

Отже, порушене право Позивача підлягає повному та ефективному захисту шляхом зобов`язання Відповідача усунути допущені порушення, провести належний перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексацій.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Тому сплачений Позивачем судовий збір підлягає стягненню з Відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 139, 242-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 , на коефіцієнти у розмірі 1,11, у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, починаючи з 12.11.2024 та у розмірі 1,115, починаючи з 01.03.2025 для забезпечення індексації пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10) провести починаючи з 12.11.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за 2017-2019 роки в розмірі 7763,17 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,11 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 № 127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», та починаючи з 01.03.2025 на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 (з урахуванням коефіцієнтів збільшення 1,11, 1,14, 1,197 та 1,0796) відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та провести виплату з урахуванням виплачених сум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 24.06.2025

Суддя Коморний О.І.