Справа № 600/171/25-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 р. м. Чернівці Справа №600/171/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Дарійчук Євгенія Олександрівна до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2025 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до військової частини НОМЕР_1 (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення її безвісно відсутнього батька - ОСОБА_2 , з 28 травня 2024 року у відповідності до вимог пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України "Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" №884 від 30 листопада 2016 року та абзацу 5 пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 в редакції чинній станом на 05.11.2024, тобто на день звернення щодо отримання виплат;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошове забезпечення її безвісно відсутнього батька - ОСОБА_2 , з 28 травня 2024 року у відповідності до вимог пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України "Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх" №884 від 30 листопада 2016 року та абзацу 5 пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 в редакції чинній станом на 05.11.2024, тобто на день звернення щодо отримання виплат, та виплачувати до повного з`ясування обставин захоплення ОСОБА_2 , у полон або заручником, його інтернування або звільнення, або визнання його в установленому законом порядку безвісно відсутнім чи померлим, але не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , який згідно повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 про зниклого безвісти за вих.н. №1/882 від 29.05.2024 року, солдат ОСОБА_2 , 1978 р.н., радіотелефоніст 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти зник безвісти 28.05.2024 року під час виконання бойового завдання з оборони Держави в Донецькій області, Покровський район, с. Архангельське. На час отримання повідомлення про зникнення безвісти батька позивач була неповнолітньою, у зв`язку із чим 05.11.2024 її законним представником - матір`ю ОСОБА_3 , в інтересах якої діяв адвокат Дарійчук Євгенія Олександрівна, було направлено заяву до військової частини НОМЕР_2 про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти батька. Проте, ані відповіді, ані відповідного наказу про виплату грошового забезпечення, ані самих виплат ОСОБА_3 , яка на той час була законним представником ОСОБА_1 станом на 24.12.2024, тобто на день повноліття ОСОБА_1 , так і не було отримано. У зв`язку із чим до Генерального штабу Збройних Сил України 27.12.2024 було спрямовано адвокатський запит щодо надання інформації про результати розгляду вищезазначеної заяви та вжиття невідкладних заходів щодо розгляду заяви про виплату грошового забезпечення безвісно відсутнього солдата військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , нарахування та здійснення виплати відповідного грошового забезпечення з 28.12.2024. У відповідь на адвокатський запит 07.01.2025 на електронну пошту надійшла відповідь №248 від 05.01.2025 військової частини НОМЕР_1 , яка є правонаступником військової частини НОМЕР_2 якою повідомлено, що рішення про виплату у військовій частині НОМЕР_1 не прийнято, у зв`язку з відсутністю інформації про батька військовослужбовця та довідки про спільне проживання доньки з солдатом ОСОБА_2 , а також інформовано, що фінансовою-економічною службою з лютого 2025 року буде розпочато виплату у розмірі 50% (рівними частинами) доньці, матері та батьку (у разі надходження інформації) відповідно до Закону України "Про внесення змін до пункту 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками.

На думку позивача, в діях військової частини НОМЕР_1 вбачається протиправна бездіяльність, що полягає у ненарахуванні та невиплаті грошового забезпечення на підставі поданої заяви від 04.11.2024 року та доданих до неї документів. Така бездіяльність триває і як наслідок призведе до втрати нею можливості отримати відповідне грошове забезпечення у зв`язку із введенням в дію окремих положень Закону №3995-ІХ, яким повнолітні діти, навіть за умови спільного проживання з безвісно відсутнім військовослужбовцем та перебування на його утриманні, не матимуть першочергового права на отримання відповідного грошового забезпечення.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач, заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на п. 4 Порядку 844, до заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, копія сторінки паспорта з такою відміткою). Натомість до заяви від 04.11.2024 були додані наступні документи: нотаріально завірені копії паспорта, картки платника податків, свідоцтва про народження, витяга щодо реєстрації місця проживання, картка реквізитів для проведення операцій поповнення карткового рахунку, копію повідомлення про зниклого безвісти, копія довіреності. Вказував, що документи, які подані до заяви від 04.11.2024 не відповідають змісту вимогам норми чинного законодавства.

Не погоджуючись із відзивом на позовну заяву, позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому вказувала, що на час звернення в інтересах позивачки щодо виплати грошового забезпечення, батьки військовослужбовця ОСОБА_2 не мали права на її отримання, у позивачки та її представника відсутній обов`язок та право надавати інформацію щодо них особам, уповноваженим на прийняття рішення щодо виплати грошового забезпечення. Зазначено, що відповідач наділений правом вжити заходів щодо перевірки та/або отримання зазначеної інформації щодо реєстрації місця проживання позивачки та батьків військовослужбовця ОСОБА_2 ..

Одночасно, необхідно зазначити, що заява про виплату грошового забезпечення була подана уповноваженою особою в інтересах позивачки, яка має беззаперечне право на отримання відповідного грошового забезпечення та з дотриманням строків відповідно до пунктів 6-7 цього Порядку №884. До заяви додано в повному обсязі документи на підтвердження права на отримання відповідного грошового забезпечення відповідно до п. 4 цього Порядку №884, а саме: нотаріально завірені копії паспорта ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , картки платника податків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , свідоцтва про народження ОСОБА_1 , витяги з реєстру територіальних громад щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , картка реквізитів для проведення операцій поповнення карткового рахунку, копія повідомлення про зниклого безвісти, копія довіреності.

З огляду на вищезазначене, для отримання відповідного грошового забезпечення виконано усі, передбачені абз.3 - 4 ч. 6 ст.9 Закону №2011-XII та п.7 Порядку №884 умови, а тому відповідач зобов`язаний був прийняти рішення про виплату грошового забезпечення на користь позивачки, в інтересах якої на той час діяла її законний представник - мати ОСОБА_3 .. Щодо доводів представника відповідача про необхідність надання до заяви про виплату грошового забезпечення довідки про реєстрацію місця проживання позивачки вказано, що нормами чинного законодавства України у сфері декларування та реєстрації місця проживання в Україні, зокрема, ст. 26 Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні документом у паперовій або електронній формі (сформованим через Портал Дія), що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей є витяг з реєстру територіальної громади. Зазначений витяг щодо реєстрації місця проживання був долучений до заяви від 04.11.2024 року.

Ухвалою суду від 17.02.2025 заяву про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Дарійчук Євгенія Олександрівна до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - повернути представнику позивача без розгляду.

Ухвалою суду від 19.02.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Дарійчук Євгенія Олександрівна до військової частини НОМЕР_1 , - відмовлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.01.2007 батьком ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Вижницького районного суду Чернівецькій області позов ОСОБА_4 задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 17.10.2002 року виконкомом Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №22 розірвано.

29.05.2024 листом за №1/882 військова частина НОМЕР_2 направила на адресу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлення про зниклого безвісти, в якому просила сповістити ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що її чоловік, солдат ОСОБА_2 1978 р.н., радіотелефоніст 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти зник безвісти 28.05.2024 під час виконання завдань з оборони держави, в Донецькій області, Покровський район, с. Архангельське.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.06.2024, на підставі заяви ОСОБА_5 Вижницьким районним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області до ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження 0000278 за ч. 1 ст. 115 КК України, про те, що 28.05.2024 вона втратила зв`язок із своїм сином військовослужбовцем ЗСУ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 , який перебував у військовій частині № НОМЕР_4 АДРЕСА_2 та зник безвісти 28.05.2024 під час виконання бойового завдання біля н.п. с. Архангельське Покровського району Донецької області.

04.11.2024 представником ОСОБА_3 подано до командира військової частини № НОМЕР_4 заяву про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти, в якій просила нараховувати та виплачувати законному представнику неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , грошове забезпечення її безвісти зниклого батька, солдата військової частини № НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , 1978 року народження, радіотелефоніста 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, який зник безвісти 28.05.2024 під час виконання бойового завдання з оборони держави в Донецькій області, Покровський район, с. Архангельське.

27.12.2024 представник ОСОБА_3 звернулась до Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просив повідомити про результати розгляду заяви, в інтересах ОСОБА_3 про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти солдата військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 , 1978 року народження та надати копію вказаного рішення; надати копії наказів про виплату грошового забезпечення членам сім`ї зниклого безвісти солдата ОСОБА_2 та вжити невідкладних заходів щодо розгляду заяви про виплату грошового забезпечення членам сім`ї зниклого безвісти солдата ОСОБА_2 .

Листом від 05.01.2025 №248 військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено представника ОСОБА_3 про те, що рішення про виплату у військовій частині НОМЕР_1 не прийнято, у зв`язку із відсутністю інформації про батька військовослужбовця та довідки про спільне проживання доньки з солдатом ОСОБА_2 військовою частиною НОМЕР_1 подано запит до ІНФОРМАЦІЯ_5 №4007/13/6646 від 24.12.2024 засобами СЕДО для отримання необхідного пакету документів для оформлення належних виплат.

Також повідомлено про те, що фінансовою-економічною службою з лютого 2025 буде розпочато виплату у розмірі 50 % (рівними частинами) доньці, матері та батьку (у разі надходження інформації) відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо грошового забезпечення військовослужбовців. захоплених у полон або заручниками, а також інтегрованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

Вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати їй грошового забезпечення її безвісно відсутнього батька - ОСОБА_2 протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ст. 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 2 Закону №2011-XII встановлено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей регулюється Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" від 12.07.2018 №2505-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №2505-VIII особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Аналізуючи наведені приписи Закону №2505-VIII можна дійти висновку, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин (збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України) з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Судом встановлено та не є спірним питанням у цій справі той факт, що солдат ОСОБА_2 1978 р.н., радіотелефоніст 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти зник безвісти 28.05.2024 під час виконання завдань з оборони держави, в Донецькій області, Покровський район, с. Архангельське.

Особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України (ч. 2 ст. 9 Закону №2505-VIII).

Абзацом 1 ч. 1 ст. 9 Закону №2011-XII установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктом 6 ст. 9 Закону №2011-XII визначено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 (далі - Порядок №884).

Цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці) (п. 1 Порядку №884).

Під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (п. 2 Порядку № 884).

Пунктом 3 Порядку №884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з п. 4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Як встановлено судом вище, 04.11.2024 представником ОСОБА_3 подано до командира військової частини № НОМЕР_4 заяву про виплату грошового забезпечення зниклого безвісти, в якій просила нараховувати та виплачувати законному представнику неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , грошове забезпечення її безвісти зниклого батька, солдата військової частини № НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , 1978 року народження, радіотелефоніста 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, який зник безвісти 28.05.2024 під час виконання бойового завдання з оборони держави в Донецькій області, Покровський район, с. Архангельське.

Відповідно до вимог п. 5, 6 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації):

до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах;

протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Разом з тим, наведеними вище положеннями пункту 5 Порядку №884 передбачено, що командир військової частини розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що за результатом розгляду заяви щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти, передбачено прийняття командиром військової частини відповідного рішення, при цьому, у разі прийняття рішення про відмову у такій виплаті, командир військової частини має обов`язково зазначити у цьому рішенні підстави для такої відмови.

Перелік підстав для відмови у виплаті грошового забезпечення членам сім`ї військовослужбовця, який, зник безвісти, наведений у пункті 5 Порядку №844, є вичерпним.

Судом встановлено, що листом від 05.01.2025 №248 військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено представника ОСОБА_3 про те, що рішення про виплату у військовій частині НОМЕР_1 не прийнято, у зв`язку із відсутністю інформації про батька військовослужбовця та довідки про спільне проживання доньки з солдатом ОСОБА_2 військовою частиною НОМЕР_1 подано запит до ІНФОРМАЦІЯ_5 №4007/13/6646 від 24.12.2024 засобами СЕДО для отримання необхідного пакету документів для оформлення належних виплат.

Також повідомлено про те, що фінансовою-економічною службою з лютого 2025 буде розпочато виплату у розмірі 50 % (рівними частинами) доньці, матері та батьку (у разі надходження інформації) відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо грошового забезпечення військовослужбовців. захоплених у полон або заручниками, а також інтегрованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

Таким чином, матеріали справи підтверджують те, що відповідачем було не належно розглянуто заяву представника ОСОБА_3 від 04.11.2024 про виплату грошового забезпечення їй як законному представнику ОСОБА_1 зниклого безвісти батька з доданими до неї документами та не прийнято відповідного рішення за результатом такого розгляду.

Отже, суд зазначає, що відповідачем не виконано вимоги пункту 5 Порядку №884 та не прийнято жодного, з передбачених вказаним Порядком (щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення), рішення за результатом розгляду заяви від 04.11.2024 разом із доданими до неї документами, що свідчить про допущену відповідачем протиправну бездіяльність.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача прийняти за результатами розгляду заяви представника ОСОБА_3 про виплату грошового забезпечення їй як законному представнику неповнолітньої ОСОБА_1 від 04.11.2024 відповідне рішення з урахуванням вимог Порядку №884.

Крім того, суд зауважує, що Законом України 08 жовтня 2024 року №3995-IX «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» внесено зміни до пункту шостого статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Відтак, відповідно до пункту шостого статті 9 Закону №2011-ХІІ (у редакції, чинні з 01 лютого 2025 року) за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення.

Аналізуючи вищезазначені норми п. 6 ст. 9 Закону №2011-XII, чинні з 01 лютого 2025 року, враховуючи встановлені судом обставини та той факт, що військовослужбовця ОСОБА_2 , радіотелефоніста 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, визнано зниклим безвісти 28.05.2024, суд зазначає, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають виключно норми п.6 ст.9 Закону №2011-XII, чинні на дату визнання військовослужбовця ОСОБА_2 , зниклим безвісті.

З огляду на встановлену бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо не прийняття рішення про виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти, за результатами розгляду заяви від 04.11.2024, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача розглянути вказану заяву та прийняти відповідне рішення за результатом такого розгляду.

Враховуючи те, що рішення військовою частиною НОМЕР_1 за результатом розгляду заяви представника ОСОБА_3 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_1 від 04.11.2024 не приймалося, суд вважає передчасними вимоги позивача щодо вирішення питання про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити їй грошове забезпечення її безвісно відсутнього батька - ОСОБА_2 , з 28 травня 2024 року, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 74 -76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.ч. 1 3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Дарійчук Євгенія Олександрівна до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не прийняття рішення за результатами розгляду заяви представника ОСОБА_3 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_1 від 04.11.202.

3. Зобовязати військову частину НОМЕР_1 розглянути заяву від 04.11.2024, подану представником Загул Людмили Василівни, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_1 та прийняти відповідне рішення за результатом такого розгляду у відповідності до Порядку №844.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя В.О. Григораш