Справа № 160/7478/25
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2025 рокуСправа №160/7478/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 (далі- відповідач), в якій позивач просить:
-визнати протиправною та скасувати довідку Військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 від 01.01.2025 № 804, відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний придатним до проходження військової служби;
- зобов`язати Військово-лікарську комісію при військовій частині НОМЕР_1 призначити нову Військово-лікарську комісію на предмет придатності ОСОБА_1 до проходження військової служби з урахуванням діагнозів та фактичного стану здоров`я, із залученням лікарів, які не входили до складу Військово-лікарської комісії при військовій частині НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він проходив військово-лікарську комісію при військовій частині НОМЕР_1 щодо визначення ступеня придатності до військової служби, відповідно до довідки ВЛК від 01.01.2025 № 804. За результатами медичного обстеження ВЛК в/ч НОМЕР_1 позивач був визнаний придатним до військової служби. Висновок ВЛК в/ч НОМЕР_1 був оскаржений до 20 регіональної військово-лікарської комісії. За результатами розгляду НОМЕР_2 РВЛК прийняла рішення про обґрунтованість постанови ВЛК в/ч НОМЕР_1 , підтвердивши її правильність. Позивач вважає, що рішення відповідача є протиправним, оскільки недостатньо враховано медичні показники позивача. Під час медичного огляду були ігноровані результати аналізів та діагнозів, що підтверджують серйозні проблеми зі здоров`ям, які можуть впливати на придатність до служби. Крім того, під час проведення огляду не були дотримані усі процедурні вимоги, передбачені чинним законодавством, зокрема, щодо залучення фахівців відповідних спеціальностей для оцінки стану здоров`я позивача. Позивач зауважує, що має хронічні захворювання, які повинні були бути враховані при визначенні придатності до служби, зокрема, хронічний панкреатит, вертеброгенна люмбалгія, хронічний вірусний гепатит В та С, порушення функцій печінки, астено-невротичний синдром змішаного генезу, міжхребцевий остеохондроз, спондилоартроз шийного, грудного та поперекового відділів хребта та інші. Ці захворювання вимагають спеціального лікування та можуть бути підставою для визнання позивача непридатним до військової служби. Тож висновки, які були надані ВЛК в/ч НОМЕР_1 та НОМЕР_2 РВЛК, суперечать нормам медичного забезпечення військовослужбовців, що чітко прописано у нормативно-правових актах Міністерства оборони України. За таких обставин, позивач вважає рішення ВЛК протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України.
Ухвалою суду від 17.03.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову.
19.03.2025 представником позивача адвокатом Трубачовою І.Ю. подана заява про усунення недоліків, до якої долучено копію оскаржуваного рішення (довідка ВЛК) та докази її надіслання відповідачу.
Ухвалою суду від 24.03.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7478/25, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Цією ж ухвалою суду було витребувано у відповідача усі докази з їх документальним підтвердженням на обґрунтування правових підстав для прийняття рішення, що оскаржується, - довідки ВЛК від 01.01.2025 № 804.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
10.04.2025 Військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. В обґрунтування своєї позиції відповідачем зазначено наступне. Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання. У свою чергу, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. В положенні № 402 не визначено порядку оскарження довідок позаштатної військово-лікарської комісії (військової частини НОМЕР_1 ). Згідно пункту 22.12 глави 22 Розділу II Положення № 402, постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду ВЛК. У разі погіршення стану здоров`я позивач має право звернутися по команді до вищестоящого командування з рапортом про направлення на обстеження, лікування чи проведення медичного огляду ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби. З огляду на викладене, підстави для задоволення позову відсутні.
15.04.2025 представником позивача адвокатом Трубачовою І.Ю. подано відповідь на відзив, у якій зазначає, що відзив відповідача необґрунтований, побудований виключно на загальних правових нормах, без фактичного спростування наведених у позові доводів. ВЛК не провела належного медичного огляду, діяла формально, не залучила спеціалістів та проігнорувала медичні документи. Рішення ВЛК не відповідає Розкладу хвороб та діагнозам позивача. Такі дії відповідача є протиправними, а їх наслідки - скасованими в судовому порядку. У зв`язку з наведеним, відзив відповідача не спростовує обґрунтованість позову, а вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 КАС України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом громадянина України НОМЕР_3 , виданий Васильківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; призваний на військову службу у Збройні Сили України 24.03.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022, з 03.03.2023 є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_4 .
30.10.2024 проведено медичний огляд ВЛК солдата по мобілізації ОСОБА_1 , за результатами якої складено довідку ВЛК КНП «Міська клінічна лікарня №4» ДМР від 30.10.2024 №5404, відповідно до якої за результатами медичного огляду йому постановлено наступний діагноз: В16.9 Гострий вірусний гепатит В (+Аt,+ДНК) жовтушна форма, хвилеподібний перебіг. В18.2 Хронічний вірусний гепатит С (+Аt,+ДНК) з вираженою формою активністю процесу, стан після загострення.
10.12.2024 за направленням за вих.№2069/5/7.16/ НОМЕР_5 Військовою частиною НОМЕР_4 солдата ОСОБА_1 було направлено на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності до військової служби попередній діагноз «хронічний вірусний гепатит «С» з вираженою активністю процесу, фаза реактивації.
Згідно з Карткою обстеження та медичного огляду військовослужбовця, у періоді з 13.12.2024 по 01.01.2025 військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_1 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за результатами якої складено довідку ВЛК №304 від 01.01.2025.
Відповідно до довідки ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2025 №304 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за результатами проведеного медичного огляду ВЛК 01.01.2025 постановлено діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): І11.Гіпертонічна хвороба І ст. 150. СН0ст. К86. Хронічний панкреатит, без порушення функції. М54. Вертеброгенна люмбоішіалгія з больовим та м`язово-тонічним синдромами, з незначним порушенням функції. М42. Міжхребцевий остеохондроз, спондилоартроз шийного, грудного та поперекового відділів хребта, ускладнений екструзією міжхребцевих дисків в сегменті L5-S1, спондилоліcтез L5 Іст., з незначним порушенням функції. F48.0. Нерізко виражений астено-невротичний синдром змішаного генезу. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. В18.2. Хронічний вірусний гепатит С, з незначним порушенням функції. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 39в, 54в, 23в, 64в, 17в, 4в графи ІІ Розкладу хвороб придатний до військової служби.
Не погодившись з висновком ВЛК Військової частини НОМЕР_1 , викладений у довідці від 01.01.2025 №304, позивач звернувся зі скаргою до 20 Регіональної військово-лікарської комісії.
За результатами розгляду скарги листом 20 Регіональної військово-лікарської комісією без повідомлено, що постанову ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2025 було прийнято обґрунтовано, відповідно до вимог Положення, підстави для її скасування відсутні.
Позивач, не погодившись з висновком ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2025 про придатність до військової служби, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби (абзац 2 частини перша статті 11 Закону №2011-XII).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ в редакції на час спірних правовідносин).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2232-XI захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частина друга статті 1 цього Закону).
За змістом частини третьої статті 1 Закону № 2232-XI військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до частин першої, третьої та шостої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України (частина 13 статті 2 Закону № 2232-XI).
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частини 14 статті 2 Закону №2232-ХІ).
За змістом статті 3 цього Закону правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
За змістом частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-ХІІ в редакції на час виникнення спірних правовідносин) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно із частиною другою статті 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
У відповідності до частин п`ятої, шостої та восьмої статті 4 Закону №3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через медіа. З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та на час розгляду справи не припинений не скасований.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно з частиною п`ятою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Цей порядок визначає, зокрема: організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів.
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу І Положення №402 це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу та поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно із пунктом 1.2. глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Серед основних завдань військово-лікарської експертизи, згідно з пунктом 1.3. глави 1 розділу І Положення №402, є: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть; визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби у зв`язку з їх звільненням.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Документація, яка створюється (заповнюється) в процесі військово-лікарської експертизи, ведеться в паперовій або в електронній формі. Документування в електронній формі проводиться із застосуванням удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, електронної печатки та електронної позначки часу.
Члени ВЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій.
Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону (пункт 2.2 глави 2 розділу І Положення №402).
Відповідно до підпункту 2.5.1. пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (не менше ніж три лікарі) і секретаря з числа фахівців з медичною освітою. До складу ВЛК можуть призначатися лікарі інших спеціальностей (підпункт 2.5.2. пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення №402).
Документи позаштатних ВЛК скріплюються печаткою закладу охорони здоров`я (установи), військової частини, в яких ці комісії утворені (підпункт 2.5.11 пункту 2.5 глави 2 розділу I Положення №402).
Госпітальні ВЛК створюються при ВМКЦ, медичних (лікувально-діагностичних) центрах, у тому числі розвідувального органу Міністерства оборони України, закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України. Госпітальні ВЛК також створюються при санаторно-курортних закладах (реабілітаційних госпіталях) у системі Міністерства оборони України, а також при інших закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, де обстежуються і лікуються військовослужбовці (підпункту 2.6.1 пункту 2.6 глави 2 розділу I Порядку №406).
На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається, зокрема: проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення (підпункт 2.6.3 пункту 2.6 глави 2 розділу I Порядку №406).
Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право: приймати постанови відповідно до цього Положення (підпункт 2.6.4 пункту 2.6 глави 2 розділу I Порядку №406).
Судом встановлено, що станом на час виникнення спірних правовідносин позивач є військовослужбовцем, що проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 .
Медичний огляд військовослужбовців регламентується положеннями глави 6 розділу ІI Положення №402.
Відповідно до пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення №402 направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.
Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.
Пунктом 6.2 глави 6 розділу II Положення №402 на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються:
направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника). Зразок направлення наведено в додатку 14. Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання;
посвідчення особи (військовий квиток);
фотокартка 3 х 4 см без головного убору - при амбулаторному огляді;
службова характеристика для проведення медичного огляду військово-лікарською комісією (зразок заповнення якої наведено в додатку 15);
медична характеристика (у медичній характеристиці обов`язково зазначають інформацію про захворюваність військовослужбовця, результати медичних оглядів ВЛК (при вступі у ВВНЗ, відрядженні за кордон, у миротворчі місії, під час служби у спецспорудах тощо), втрату працездатності за станом здоров`я за останні три роки та думку начальника медичної служби військової частини щодо можливості подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на займаній посаді за станом здоров`я).
Службова та медична характеристики обов`язково надаються у мирний час у разі направлення військовослужбовця на медичний огляд командиром військової частини за місцем проходження ним військової служби, та в особливий період - у випадках повторного направлення військовослужбовця на медичний огляд командиром військової частини з метою визначення ступеню придатності до військової служби протягом 12 місяців з дня закінчення попереднього медичного огляду, а також у випадках направлення на медичний огляд військовослужбовців із захворюваннями психіки та поведінки. В інших випадках надання службової та медичної характеристик не обов`язкове.
Відповідно до пункту 6.8 глави 6 розділу II Положення №402 на осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться Картка обстеження та медичного огляду, при стаціонарному огляді - медична карта стаціонарного хворого.
Огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями.
Під час проходження медичного огляду військовослужбовець зобов`язаний надавати медичні документи щодо стану свого здоров`я. Дані, вказані в наданих військовослужбовцем медичних документах, враховуються лікарями під час формування постанов ВЛК.
Голова та члени ВЛК вносять до реєстру ЕСОЗ відповідні записи, що характеризують стан здоров`я військовослужбовця, та, за потреби, ознайомлюються з медичними записами у відповідному реєстрі ЕСОЗ.
Огляд вказаними лікарями військовослужбовців, направлених на ВЛК для вирішення питання про потребу у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або про потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), або у звільненні від виконання службових обов`язків, проводиться за медичними показаннями.
Відповідно до пункту 6.9. глави 6 розділу II Положення №402 медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії).
Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.
Згідно із пунктом 6.11. глави 6 розділу II Положення №402, у разі коли є незаперечні дані, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться, постанова ВЛК про потребу військовослужбовців у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не приймається, а вирішується питання про придатність їх до військової служби.
Згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду.
При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема: військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю.
Відповідно до пункту 1.2. глави 1 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Пунктом 20.1. глави 20 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК. Члени ВЛК зобов`язані дотримуватися вимог Положення.
Голова або члени ВЛК відповідальні за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).
За змістом пункту 20.3. глави 20 розділу ІІ Положення №402 при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту: а) «Придатний»: до військової служби.
Постанова про придатність (непридатність) до навчання (служби) за військовою спеціальністю, служби у спеціальних спорудах, до участі у МО, національному персоналі тощо, згідно з вимогами ТДВ, приймається за такою формою: «На підставі статті ____ графи _____ Розкладу хвороб та графи _____ Таблиці додаткових вимог, придатний (непридатний) до _________ (вказати)».

Отже, серед основних завдань військово-лікарської експертизи є визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби, для проведення якої створюються військово-лікарські комісії (ВЛК). До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать гарнізонні ВЛК, на які покладається проведення медичного огляду осіб військовослужбовців з метою визначення ступеня придатності до військової служби та які мають право приймати постанови відповідно до Положення №402.

Судом встановлено, про що відсутність спір між сторонами, позивач є військовослужбовцем, на час спірних відносин проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 , призваний на військову службу до лав ЗСУ у березні 2022 року під час мобілізації, та з 03.03.2023 - у Військової частини НОМЕР_4 .

З матеріалів справи вбачається, що починаючи з 27.09.2024 по 30.10.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в медичних установах в інфекційному відділенні, встановлений діагноз за медичними виписками медичних установ: гепатит В та С.

Варто зазначити, що 30.10.2024 стосовно позивача було проведено медичний огляд, за результатом якого військово-лікарською комісією КНП «Міська клінічна лікарня №4» ДМР прийнято постанову (довідка) №5404 від 30.10.2024, відповідно до якої позивачу встановлений діагноз: В16.9 Гострий вірусний гепатит В (+Аt,+ДНК) жовтушна форма, хвилеподібний перебіг. В18.2 Хронічний вірусний гепатит С (+Аt,+ДНК) з вираженою формою активністю процесу, стан після загострення.

За направленням заступника командира Військової частини НОМЕР_4 від 10.12.2024 стосовно позивача проведено медичний огляд з метою встановлення ступеня придатності до військової служби, за результатами якого військово-лікарською комісією Військової частини НОМЕР_1 від 01.01.2025 №304 позивач визнаний придатним до військової служби.

У межах спірних правовідносинах позивач наполягає, що під час проведення його медичного огляду відповідачем не було враховано його фактичного стану здоров`я та наявності хронічних захворювань, тому висновок ВЛК від 01.01.2025 про придатність до військової служби є неправомірним.

Заперечуючи позицію позивача, відповідачем зазначено, що медичний огляд позивача проведено у відповідності до вимог чинного законодавства.

Однак, такі доводи відповідача не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Суд звертає увагу, що законодавством регламентовано чітку процедуру проведення медичного огляду військовослужбовців, яка передбачає здійснення медичного огляду лікарями за загальним переліком та лікарями інших спеціальностей за наявності медичних показань.

Огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями.

Відповідно до відомостей з Картки обстеження та медичного огляду позивача, в ній наявні відомості щодо результатів дослідження загального аналізу крові, сечі, дослідження ЕКГ, флюорографія, УЗД органів черевної порожнини.

З Картки обстеження та медичного огляду також вбачається, що в період з 13.12.2024 по 28.12.2024 було проведено медичне обстеження позивача такими спеціалістами: терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, ЛОР, психіатром, неврологом, інфекціоністом.

Однак, висновку невропатолога медична картка не містить, а лише відомості про те, що огляд відбувся 16.12.2024, див. «додаток», однак такий додаток до суду не надано, попри те, що судом витребовувались у відповідача усі докази з їх документальним підтвердженням на обґрунтування правових підстав для прийняття рішення, що оскаржується.

Також, з наданих відповідачем матеріалів Картки обстеження вбачається, що позивачем під час проходження медичного огляду надавались медичні документи його перебування на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні у період з 27.09.2024 по 30.10.2024 з діагнозом гепатит В та С, а також довідка ВЛК КНП «Міська клінічна лікарня №4» ДМР від 30.10.2024 №5404 про встановлений діагноз: В16.9 Гострий вірусний гепатит В (+Аt,+ДНК) жовтушна форма, хвилеподібний перебіг. В18.2 Хронічний вірусний гепатит С (+Аt,+ДНК) з вираженою формою активністю процесу, стан після загострення.

Водночас, з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем під час проведення медичного огляду позивача з метою встановлення його придатності до військової служби враховані попередні спеціальні дослідження та висновок ВЛК від 30.10.2024.

Суд звертає увагу, що за змістом пункту 1.1. глави 1 розділу ІІ Положення № 402 при встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Однак, у спірному випадку відсутні докази проведення спеціального огляду позивача за участі провідних медичних фахівців (зокрема гепатолога, гастроентеролога, інфекціоніста тощо), під час якого законодавцем передбачена можливість прийняття рішення про неврахування результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо).

Відповідачем під час розгляду справи не обґрунтовано причин не залучення провідних (головних) медичних фахівців до медичного огляду позивача, зважаючи на попередньо встановлений діагноз, а також те, що результати актуального обстеження не співпадали з результатами попередніх медичних обстежень та висновком ВЛК КНП «Міська клінічна лікарня №4» ДМР від 30.10.2024 №5404, що були в розпорядженні ВЛК Військової частини НОМЕР_1 на час проведення медичного огляду.

За таких обставин, суд вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови (довідки) від 01.01.2025 № 304 відповідачем не дотримано вказаних вимог Положення №402.

При цьому, суд зауважує, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

У цьому контексті варто звернути увагу на постанову від 10.02.2022 у справі № 160/7153/20, у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16 від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду.

Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.

Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 16.04.2025 у справі № 160/31586/23.

У спірному випадку, судом встановлено допущення відповідачем процедурних порушень при прийнятті рішення ВЛК, які за своїм змістом є суттєвими, оскільки могли вплинути на результати медичного огляду позивача.

За таких обставин, з урахуванням наведених судом законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що постанова військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 , яка оформлена довідкою №304 від 01.01.2025, прийнята не у спосіб, що визначений законодавством, та необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 КАС України, тож є протиправною та підлягає скасуванню, тому з метою відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати відповідача повторно провести військово-лікарську експертизу позивача з метою визначення ступеня придатності його до військової служби з урахуванням висновків суду, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту порушеного права.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності свого рішення у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), що оформлена довідкою №304 від 01.01.2025.

Зобов`язати військово-лікарську комісію Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ; місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) повторно провести військово-лікарську експертизу з метою визначення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова