Справа № 541/2071/25
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2071/25
Номер провадження 2-а/541/60/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 червня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Свій позов мотивував тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 №266 від 13.05.2025 ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 17000 грн, як останній отримав 24.05.2025 у поштовому відділенні. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з огляду на наступне. Викладені в постанові факти не відповідають дійсності та постанова складена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. В постанові зазначено, що ОСОБА_2 06.05.2025 о 10.00 год відмовився від проходження ВЛК. 05.05.2025 позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де він повідомляв співробітників ТЦК про те, що йому зле, в нього запаморочення, сильний головний біль, однак 06.05.2025 о 09.00 год співробітники РТЦК почали надавати йому для підпису документи стосовно проходження ВЛК, на шо він їм пояснював, що він не відмовляється, але не може це зробити зараз через свій стан здоров`я. О 09.10 ОСОБА_2 викликав швидку, повідомивши, де він знаходиться, та симптоми. Каретою швидкої допомоги, яка прибула через 10 хвилин після виклику, позивача було доставлено до «Полтавського обласного клінічного медичного кардіоваскулярного центру Полтавської обласної ради» та госпіталізовано до відділення ішемічної хвороби серця з діагнозом: гіпертонічна хвороба 2 ступеня, гіпертонічний криз, синусова тахікардія. В стаціонарі ОСОБА_2 перебував з 06.05.2025 по 12.05.2025. Скоїти правопорушення о 10.00 він не міг, оскілки вже перебував в автомобілі швидкої допомоги, слідував у м. Полтаву для госпіталізації. Фактично юридичного розгляду справи про адміністративне правопорушення не було, він не був присутній на розгляді і відповідно був позбавлений своїх процесуальних прав, які йому не роз`яснили, не міг заявити клопотання про докази, запросити адвоката, залучити свідків, надати медичні документи та таке інше. Оскаржувану постанову позивач отримав 24.05.2025. 16.05.2025 після виписки з лікарні ОСОБА_2 зібрав усі необхідні документи для працевлаштування до КП «Спецкомунтранс» та з 22.05.2025 має відстрочку до 10.04.2026.

Позивач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити.

11.06.2025 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 06.05.2025 був доставлений приводом поліції Миргородського РВП лейтенантом ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та під час перевірки облікових даних встановлено, що він не проходив військово-лікарську комісію з 2022 року для визначення придатності до військової служби під час особливого періоду. 05.05.2025 ОСОБА_2 тримав направлення для проходження військово-лікарської комісії та йому надано 4 дні з вказаної дати для проходження ВЛК без додаткових досліджень. ОСОБА_2 отримав направлення 05.05.2025 для проходження військово-лікарської комісії та з того часу не завершив проходження медичного огляду. Позивач до позовної заяви додав виписку із медичної карти стаціонарного хворого №1791 про лікування з 06.05.2025 по 12.05.2025 та отримував консультацію у лікаря 14.05.2025 - це поважні причини не проходження військово-лікарської комісії, але на даний час вже 11.06.2025 і до цього часу військово-лікарська комісія для визначення придатності до військової служби ним не завершена. Позивача було попереджено під підпис 06.05.2025 про наслідки відмови від проходження військово-лікарської комісії до 10.05.2025, але на час наявності поважних причин до 14.05.2025 термін автоматично продовжено ще до 4днів. 13.05.2025 за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, стосовно позивача винесено постанову №266 від 13.05.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. На розгляд справи про адміністративне правопорушення на 09:00 13 травня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_2 не з`явився, підтвердження поважних причин неявки не надав, тому винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 постанова №266 була відправлена рекомендованим листом №524 за місцем проживання позивача. Також, гр. ОСОБА_2 заброньовано підприємством з 22.05.2025 по 10.04.2026, але бронювання не надає йому права не з`являтись на виклики до ІНФОРМАЦІЯ_2 та відмовлятись від проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби. З огляду на зазначене, вважає позовні вимоги не обґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Просив відмовити у задоволенні позову, а провадження по справі закрити. Справу розглянути без участі представника відповідача.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

За приписами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені ТЦК розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ТЦК.

Судом встановлено, що 06 травня 2025 року начальником групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення №266, відповідно до якого: 06.05.2025 о 10 год. 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 складено акт про відмову від проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , гр. ОСОБА_2 , який відмовився від проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», правопорушення вчинене під час військового стану. На підставі викладеного вище, такі дії військовозобов`язаного порушують вимоги п. 4 Додатку 2 Постанови 1487 вимоги абзацу4 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу» та абзацу 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210-1 КУпАП (а.с.32). В протоколі №266 від 06.052.2025 маються розбіжності в імені особи: у вступній частині « ОСОБА_2 », в графі «суть правопорушення» - « ОСОБА_2 ».

13 травня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову №266 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. Відповідно до зазначеної постанови встановлено, що 06.05.2025 о 10 год. 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 складено акт про відмову від проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 , гр. ОСОБА_2 , який відмовився від проходження військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», правопорушення вчинене під час військового стану. На підставі викладеного вище, такі дії військовозобов`язаного порушують вимоги п. 4 Додатку 2 Постанови 1487 вимоги абзацу 4 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу» та абзацу 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 39).

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті - за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Абзац 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає обов`язок громадян проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1791 відділення ішемічної хвороби серця КП «Полтавський обласний клінічний медичний кардіоваскулярний центр Полтавської обласної ради» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на стаціонарі з 06.05.2025 по 12.05.2025 з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3 ст, ризик 3, гіпертонічний криз (06.05.2025, 08.05.2025), неускладнений, синусова тахікардія (06.05.2025), СН стадія В зі збереженою ФВ ЛШ (ФВ-60%, ЕхоКС 07.05.2025). ХСН 0, емоційно-лабільний синдром (а.с. 15).

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17, від 30.05.2018 у справі №337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 у справі №607/7987/17.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Як вказує позивач ОСОБА_2 він не відмовлявся від проходження військово-лікарської комісії, а пояснював, що через свій стан здоров`я він не може це зробити, оскільки йому стало зле та він викликав "швидку", яка забрала його з ІНФОРМАЦІЯ_2 до лікарні, де він в подальшому проходив курс стаціонарного лікування, тому фактично о 10.00 год. 06.05.2025 він не міг вчинити зазначене в постанові №266 адміністративне правопорушення, оскільки фізично не перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується випискою з медичної установи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина позивача ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не була доведена «поза розумним сумнівом», а тому постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є безпідставною.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 251, 245, 280, 283, 284 КУпАП, статтями 5, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд -

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 №266 від 13 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.М. Дністрян