Справа № 520/7501/25
Суддя: Лук'яненко М.О.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 р. справа № 520/7501/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марини Лук`яненко, розглянувши у порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить суд:

1. визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після отримання тяжкої травми за постановою ВЛК за період з 15.01.2023 по 02.04.2023;

2. зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду за період з 15.01.2023 по 02.04.2023 в сумі 261 505,37 грн. (двісті шістдесят одна тисяча п`ятсот п`ять гривень, 37 копійок).

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що у порушення норм чинного законодавства, відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено додаткову винагороду в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 від 28.02.2022 року за період перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 15.01.2023 по 02.04.2023, із розрахунку 100000 грн на місяць. Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09.04.2025 відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що згідно даних фінансового відділення та відділення обліку особового складу відповідача нарахування та виплати позивачу були здійснені у повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача наполягав на тому, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами факт виплати позивачу додаткової винагороди за спірний період у повному обсязі.

Ухвалою суду від 11.04.2025 витребувано у Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня №4" Дніпропетровської міської ради (КЗ «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня №4») належним чином засвідчені копії доказів перебування ОСОБА_1 у період з 15.01.2023 по 17.01.2023 на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві "Міська клінічна лікарня №4" Дніпропетровської міської ради та складання відносно ОСОБА_1 виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1534, або відповідні письмові пояснення з цього приводу; витребувано у Комунального підприємства "Волинська обласна клінічна лікарня" Волинської обласної ради належним чином засвідчені копії доказів перебування ОСОБА_1 у період з 18.01.2023 по 13.02.2023 на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні у Комунальному підприємстві "Волинська обласна клінічна лікарня" Волинської обласної ради та складання відносно ОСОБА_1 виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1287, або відповідні письмові пояснення з цього приводу; витребувано у Комунального некомерційного підприємства Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання Ковельської міської ради Волинської області належним чином засвідчені копії доказів перебування ОСОБА_1 у період з 13.02.2023 по 03.03.2023 на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання Ковельської міської ради Волинської області та складання відносно ОСОБА_1 виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1962-139, або відповідні письмові пояснення з цього приводу.

На виконання вказаної ухвали суду, 30.04.2025 від Комунального некомерційного підприємства Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання Ковельської міської ради Волинської області до суду надішли наступні докази: постанова № 156 ВЛК Ковельського МТМО від 02.03.2023 року; виписка № 1287 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 ; епікриз з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 за період перебування в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 13.02.2023р. по 03.03.2023р.

На виконання вказаної ухвали суду, 06.05.2024 від Комунального підприємства "Волинська обласна клінічна лікарня" Волинської обласної ради до суду надійшла виписка із медичної картки хворого №1287.

На виконання вказаної ухвали суду, 12.05.2025 від Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна лікарня №4" Дніпропетровської міської ради (КЗ «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня №4») до суду надійшла виписка із медичної картки хворого №1534.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 07.12.2022 по 11.12.2024, що підтверджується відомостями з військового квитка та наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 11.12.2024 №329.

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що 14.01.2023 року під час участі у бойових діях у м.Бахмут Донецької області позивач отримав політравму внаслідок вогнепального осколкового поранення, струс головного мозку, пневмоторакс тощо та був евакуйований до КЗ «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня №4», де проходив стаціонарне лікування внаслідок означених поранень та травм та наслідків означеного з 15.01.2023 по 17.01.2023. Продовжив стаціонарне лікування: з 18.01.2023 по 13.02.2023 у Комунальному підприємстві "Волинська обласна клінічна лікарня" Волинської обласної ради , з 13.02.2023 по 03.03.2023 у Комунальному некомерційному підприємстві Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання Ковельської міської ради Волинської області.

Вказані обставини підтверджуються виписками із медичної картки хворого №1534, №1287 та епікризом з медичної карти стаціонарного хворого.

Відповідно до постанови №156 від 02.03.2023 та довідки військово - лікарської комісії від 02.03.2023 №156 позивачу проведено медичний огляд позаштатною ВЛК Ковельського МТМО (з правами госпітальної ВЛК), встановлено наступний діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): "Стан після вибухової травми (14.01.2023): ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, відкритої непроникаючої осколкової травми хребта, струсу спинного мозку, перелому поперечного відростку та дуги С7 ліворуч, множинних вогнепальних осколкових поранень обличчя, лівої очниці з наявністю стороннього тіла в ретробульбарній клітковині, задньої поверхні шиї, вогнепального осколкового непроникаючого поранення м`яких тканин правої половини грудної клітки з вогнепальним переломом правої ключиці та правобічним пневмотораксом, передньої черевної стінки, множинних вогнепальних осколкових поранень правого плеча, обох передплічь з відкритим вогнепальним багатоуламковим переломом лівої променевої кістки зі зміщенням та кістковим дефектом, операцій: 14.01.2023 ПХО ран, торакоцентезу, фіксції перелому АЗФ, 24.01.2023 відкритої репозиції та внутрішньої фіксації перелому правої ключиці з кістковою аутогіластикою, 02.02.2023 некректомії ран лівого передпліччя, 09.02.2023 відкритої репозиції та внутрішньої фіксації перелому лівої променевої кістки, з тимчасовим порушенням лівої верхньої кінцівки. Тяжкість отриманої травми: ТЯЖКА (згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007р.). Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми (поранення, контузії) відсутня. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів".

Отже, з 15.01.2023 року по 03.03.2023 року позивач перебував на безперервному лікуванні, після тяжкої травми пов`язаної з захистом Батьківщини, а з 03.03.2023 по 02.04.2023 позивач перебував у відпустці для лікування.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №357, 10.10.2024 позивача визнано непридатним до військової служби.

Відповідно до довідки про доходи №2089, позивач отримав:

- у січні 2023 року - додаткову винагороду за грудень 2022 року у розмірі 56 451,61 грн;

- у лютому 2023 року - додаткову винагороду за січень 2023 року у розмірі 30 000,00 грн;

- у березні 2023 року - додаткову винагороду за січень 2023 року у розмірі 65 483,87 грн;

- у квітні 2023 року - додаткову винагороду за лютий 2023 року у розмірі 100 000,00 грн та за березень 2023 року у розмірі 36 774,19 грн;

- у травні 2023 року - додаткову винагороду за березень 2023 року у розмірі 63 225,81 грн та за квітень 2023 року у розмірі 22 666,67 грн.

Отже, позивач загалом за період з січня 2023 року по травень 2023 року отримав 374602,15 грн додаткової винагороди, а за період його перебування на стаціонарному лікуванні (відпустці після отримання травми), тобто за період з 15.01.2023 по 02.04.2023 отримав 318150,54 грн (374 602,15 грн - 56 451,61 грн).

Наведене вище також підтверджується Відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо), а також: витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині): від 05.02.2023 №43 (з 03 по 31 січня 2023 року); від 04.03.2023 №73 (з 01 по 28 лютого 2023 року); від 05.04.2023 №111 (з 01 по 03 березня 2023 року); від 05.05.2023 №144 (з 04 по 31 березня 2023 року); від 05.05.2023 №144 (з 01 по 02 квітня 2023 року).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди з розрахунку 100000 грн на місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 від 28.02.2022 року за період з 15.01.2023 по 02.04.2023, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений «Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260), за змістом пункту 2 розділу І якого (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).

У пункті 8 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався відповідними Указами Президента України та діє по теперішній час.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.

У пункті 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, за нормами Постанови № 168 право на виплату збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування військовослужбовець має якщо дотримано двох умов, а саме: отримане поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця пов`язане із захистом Батьківщини; таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

У спірних правовідносинах, постановою військово - лікарської комісії №156 від 02.03.2023 та довідою військово - лікарської комісії від 02.03.2023 №156 підтверджено отримання позивачем під час виконання обов`язків військової служби, які пов`язані із захистом Батьківщини, вибухової травми (14.01.2023): ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравми, відкритої непроникаючої осколкової травми хребта, струсу спинного мозку, перелому поперечного відростку та дуги С7 ліворуч, множинних вогнепальних осколкових поранень обличчя, лівої очниці з наявністю стороннього тіла в ретробульбарній клітковині, задньої поверхні шиї, вогнепального осколкового непроникаючого поранення м`яких тканин правої половини грудної клітки з вогнепальним переломом правої ключиці та правобічним пневмотораксом, передньої черевної стінки, множинних вогнепальних осколкових поранень правого плеча, обох передплічь з відкритим вогнепальним багатоуламковим переломом лівої променевої кістки зі зміщенням та кістковим дефектом, операцій: 14.01.2023 ПХО ран, торакоцентезу, фіксції перелому АЗФ, 24.01.2023 відкритої репозиції та внутрішньої фіксації перелому правої ключиці з кістковою аутогіластикою, 02.02.2023 некректомії ран лівого передпліччя, 09.02.2023 відкритої репозиції та внутрішньої фіксації перелому лівої променевої кістки, з тимчасовим порушенням лівої верхньої кінцівки. Тяжкість отриманої травми: ТЯЖКА (згідно наказу МОЗ №370 від 04.07.2007р.). Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

З наведеного слідує, що за період перебування позивача як військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та у відпустці для лікування, йому підлягала виплаті збільшена до 100000 гривень винагорода.

Довідкою про доходи №2089 підтверджено, що у січні 2023 року позивач отримав додаткову винагороду за грудень 2022 року у розмірі 56 451,61 грн; у лютому 2023 року - додаткову винагороду за січень 2023 року у розмірі 30 000,00 грн; у березні 2023 року - додаткову винагороду за січень 2023 року у розмірі 65 483,87 грн; у квітні 2023 року - додаткову винагороду за лютий 2023 року у розмірі 100 000,00 грн та за березень 2023 року у розмірі 36 774,19 грн; у травні 2023 року - додаткову винагороду за березень 2023 року у розмірі 63 225,81 грн та за квітень 2023 року у розмірі 22 666,67 грн.

Отже, позивач загалом за період з січня 2023 року по травень 2023 року отримав 374 602,15 грн додаткової винагороди, а за період його перебування на стаціонарному лікуванні (відпустці після отримання травми), тобто за період з 15.01.2023 по 02.04.2023 отримав 318150,54 грн (374 602,15 грн - 56 451,61 грн).

Наведене вище також підтверджується Відомістю зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо), а також: витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині): від 05.02.2023 №43 (з 03 по 31 січня 2023 року); від 04.03.2023 №73 (з 01 по 28 лютого 2023 року); від 05.04.2023 №111 (з 01 по 03 березня 2023 року); від 05.05.2023 №144 (з 04 по 31 березня 2023 року); від 05.05.2023 №144 (з 01 по 02 квітня 2023 року).

Отже, враховуючи заявлений позивачем спірний період, під час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я позивач за період з 15.01.2023 по 02.04.2023 отримав 318150,54 грн., а отже позивачу виплачено спірну додаткову винагороду у повному обсязі.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність у позивача порушеного права, оскільки позивачу виплачено спірну додаткову винагороду у повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 241-247, 250, 255, 257-262, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено та підписано - 26.06.2025, враховуючи час перебування судді у відпустці, а також з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Марина Лук`яненко