Справа № 640/16093/21
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

при секретарі: Литвин С.В.

за участю:

представника позивача: Сукорянського Є.О.

представника відповідача: Майданевича Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» (далі по тексту позивач, ТОВ «Технополіс-1») звернулось до суду із адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (далі по тексту відповідач, ЦМУ ДПС по роботі з ВПП) в якому просило:

- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення та відновлення планової документальної виїзної перевірки Товариства;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ЦМУ ДПС по роботі з ВПП № 2 від 02.06.2021, яким збільшено Товариству суму грошового зобов`язання за податком на прибуток на 338 874 479, 90 грн (308 067 709, 00 грн за податковим зобов`язанням та 30 806 770, 90 грн за штрафними санкціями);

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ЦМУ ДПС по роботі з ВПП № 2 від 29.03.2021, яким Товариству визначено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 117 983 895, 00 грн.;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ЦМУ ДПС по роботі з ВПП № 2 від 02.06.2021, яким збільшено Товариству суму грошового зобов`язання за податком на додану вартість на 347 322 459, 00 грн (315 747 690, 00 грн за податковим зобов`язанням та 31 574 769, 00 грн за штрафними санкціями);

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ЦМУ ДПС по роботі з ВПП № 2 від 29.03.2021 (отримане позивачем за № 1200702 від 29.03.2021), яким Товариству встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду) на суму 10 564 411, 00 грн.;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ЦМУ ДПС по роботі з ВПП № 2 від 29.03.2021, яким збільшено Товариству суму грошового зобов`язання за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних на суму штрафних санкцій 5 619, 25 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021, адміністративний позов ТОВ «Технополіс-1» - задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо проведення та відновлення планової документальної виїзної перевірки Товариства.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ЦМУ ДПС по роботі з ВПП: № 2 від 02.06.2021 на суму грошових зобов`язань 338874479,90 грн, з яких: податкових зобов`язань на суму 308067709,00 грн та штрафних санкцій на суму 30806770,90 грн; № 2 від 29.03.2021, яким визначено заниження від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 117983895,00 грн; № 2 від 02.06.2021 на суму грошових зобов`язань 347322459,00 грн, з яких: податкових зобов`язань на суму 315747690,00 грн та штрафних санкцій на суму 31574769,00 грн; № 2 від 29.03.2021 (отримане позивачем №1200702 від 29.03.2021), яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду) на 10564411,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Також вказаним судовим рішенням з ЦМУ ДПС по роботі з ВПП стягнуто на користь ТОВ «Технополіс-1» витрати зі сплати судового збору в сумі 47 669,67 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 231 194,07 грн.

Постановою Верховного Суду від 01.09.2022 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ЦМУ ДПС по роботі з ВПП за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Технополіс-1» судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 231 194, 07 грн. скасовано та справу в цій частині направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 залишено без змін.

Направляючи справу на новий розгляд в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу Верховний Суд зазначив, що надаючи оцінку вказаним обставинам та письмовим доказам на їх підтвердження суди попередніх інстанцій не надали оцінку відповідності розміру витрат на оплату послуг адвоката критеріям, встановленим частиною п`ятою статті 134 КАС України, зокрема, чи заявлена представником позивача до відшкодування сума витрат є співмірною із наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, критеріям їх реальності та розумності.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року позовну заяву ТОВ «Технополіс-1» в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 231 194,07 грн. - задовольнити частково.

Стягнуто на користь ТОВ «Технополіс-1» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків витрати на професійну правничу допомогу в сумі 686 202,56 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Технополіс-1» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, а оскаржуване рішення скасувати, виходячи з наступного.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Правовими положеннями ч.1 ст. 308 КАС України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В даному випадку, скаржник оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 686 202,56 грн.

Таким чином, колегія суддів переглядає та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме: щодо відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу в сумі 686 202,56 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Технополіс-1» надано договір про надання правової допомоги від 01.03.2021 № 01/03 (далі договір № 01/03) з Адвокатським об`єднанням «Гільдія Права» (далі АО «Гільдія Права») та додаткові угоди до нього від 01.03.2021 № 1, від 06.04.2021 № 2, від 02.06.2021 № 3, від 14.06.2021 № 4, від 25.06.2021 №5, від 21.09.2021 № 6.

Відповідно до умов пунктів 2.1.3., 2.1.4. договору № 01/03, зокрема, АО «Гільдія Права» прийняло на себе зобов`язання представляти інтереси позивача у всіх судових установах України з усіма правами наданими законом підозрюваному, обвинуваченому, потерпілому, позивачу, відповідачу, третій та зацікавленій особі. Підписувати і подавати від імені позивача заяви, позовні заяви, додатки, пояснення, клопотання, відзиви, довідки, документи у відповідні установи.

За приписами пункту 3.1.4. договору № 01/03, позивач, окрім іншого, зобов`язаний оплачувати юридичну допомогу у відповідності до умов розділу 4 договору.

Згідно з розділом 4 договору № 01/03 за послуги, що надаються АО «Гільдія Права» позивач сплачує суму обумовлену додаткового угодою до даного договору або актом виконаних робіт (п. 4.1. договору № 01/03). Витрати АО «Гільдія Права», понесені у зв`язку із виконанням доручень позивача оплачується останнім не пізніше наступного дня згідно виставленого АО «Гільдія Права» рахунку (п. 42.2 договору № 01/03).

При розрахунку вартості юридичної допомоги враховується час, витрачений АО «Гільдія Права», її партнерами та співробітниками, що складає не більше 15 годин. Час, витрачений понад вказану норму, оплачується на підставі окремого рахунку, за тарифами, вказаними в прайс-листі АО «Гільдія Права» (п. 4.3. договору № 01/03).

За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої АО «Гільдія Права» юридичної допомоги і її вартість (п. 4.4. договору № 01/03). Сума, вказана в п.4.1. договору № 01/03 є гонораром АО «Гільдія Права`за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п.4.7. договору № 01/03).

Відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 01.03.2021 ТОВ «Технополіс-1» доручило АО «Гільдія Права» надати до 12.03.2021 юридичну допомогу, вартість якої склала 450 000,00 грн, а саме: аналіз наказу на перевірку повідомлення, запиту податкового органу про надання документів та відповідь позивача, наказу про зупинення перевірки та листування позивача в межах перевірки; аналіз акту перевірки; аналіз правочинів та первинної документації позивача із контрагентами-постачальниками, згаданими в акті перевірки позивача, зокрема, ТОВ «АЛЄФ КОМПАНІ», ТОВ «КОРНТВЕЛ», ТОВ «СТАРК ТРЕЙД ГРУП», ТОВ «КЛЄВЄРОН»; аналіз правочинів та первинної документації позивача з клієнтами із контрагентами-комісіонерами, яким передано товар, отриманий від постачальників для подальшої реалізації; аналіз правочинів позивача з ТОВ «Технополіс»; дослідження інших документів/листів/актів/рішень тощо, що стосувались та/або були прийняті щодо планової документальної виїзної перевірки позивача контролюючим органом; підготовка заперечень на акт перевірки позивача.

Згідно з додатковою угодою 2 від 06.04.2021 ТОВ «Технополіс-1» доручив АО «Гільдія Права» надати до 09.04.2021 юридичну допомогу, вартість якої склала 95 000,00 грн, а саме: аналіз листа відповідача про розгляд заперечень на акт перевірки; аналіз спірних податкових повідомлень-рішень; підготовка скарги на спірні рішення відповідача.

Відповідно до умов додаткової угоди № 3 від 02.06.2021 позивач доручив АО «Гільдія Права», в строк до процесуального закінчення розгляду позовних заяв в суді першої інстанції, надати юридичну допомогу, вартість якої склала 686 202,56 грн, а саме:

- аналіз рішення ДПС України про результати розгляду скарги;

- аналіз податкових повідомлень-рішень відповідача;

- аналіз чинної судової практики на предмет особливостей розгляду судами такої категорії справ, дослідження практики Верховного Суду;

- підготовка позовних заяв про визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень; підготовка пакетів документів додатків до позовів;

- правовий супровід судової справи в першій інстанції.

Згідно з додатковою угодою 6 від 21.09.2021 позивач доручив АО «Гільдія Права» надати юридичну допомогу, а саме: правовий супровід під час розгляду справи 640/16093/21 судами апеляційної та, у випадку необхідності, касаційної інстанції, з усіма правами, що надаються позивачу.

На підтвердження надання правової допомоги за договором № 01/03 та додаткових угод до нього, АО «Гільдія Права» складено акти надання послуг від 30.07.2021 № 30/07 на суму 686202,56 грн, від 18.06.2021 № 18/06 на суму 95000,00 грн та від 01.06.2021 № 01/06 на суму 450000,00 грн, які підписані позивачем.

Оплата ТОВ «Технополіс-1» наданої АО «Гільдія Права» юридичної допомоги підтверджується платіжними дорученнями від 21.07.2021 № 7624 на суму 686202,56 грн, від 21.07.2021 № 7622 на суму 450000,00 грн та від 21.07.2021 № 7623 на суму 95000,00 грн., які містяться в матеріалах справи.

Вважаючи вказані витрати на професійну правничу допомогу обґрунтованими та співмірними із наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, критеріям їх реальності та розумності, позивач вважає, що вимога про стягнення їх з відповідача підлягає задоволенню за результатами нового розгляду справи.

Приймаючи рішення про часткове задоволення вимог позивача, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 231 194,07 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що ураховуючи предмет даного спору, кількість підготовлених адвокатом процесуальних документів, конкретні обставини справи, сталість судової практики у спірних правовідносинах, подані позивачем докази на обґрунтування витрат на правничу допомогу, заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 686 202,56 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта в ладних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Приписами ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За приписами ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно договору про надання правової допомоги від 01.03.2021 № 01/03 (далі договір № 01/03) з АО «Гільдія Права» (далі - АО) та додаткових угод до нього від 01.03.2021 № 1, від 06.04.2021 № 2, від 02.06.2021 № 3, від 14.06.2021 № 4, від 25.06.2021 №5, від 21.09.2021 № 6, АО «Гільдія Права» надано професійну правничу допомогу ТОВ «Технополіс-1» межах розгляду даної справи.

На підтвердження надання правничої допомоги ТОВ «Технополіс-1», АО «Гільдія Права» складено акти надання послуг від 30.07.2021 № 30/07 на суму 686202,56 грн, від 18.06.2021 № 18/06 на суму 95000,00 грн та від 01.06.2021 № 01/06 на суму 450000,00 грн, які підписані позивачем.

В матеріалах справи містяться докази оплати ТОВ «Технополіс-1» наданої АО «Гільдія Права» юридичної допомоги, що підтверджується платіжними дорученнями від 21.07.2021 № 7624 на суму 686 202,56 грн, від 21.07.2021 № 7622 на суму 450 000,00 грн та від 21.07.2021 № 7623 на суму 95 000,00 грн., тобто на загальну суму 1 231 202,56 грн.

Скасовуючи рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.09.2021 в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ЦМУ ДПС по роботі з ВПП на користь ТОВ «Технополіс-1» судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 231 194, 07 грн., Верховний Суд в постанові від 01.09.2022 зазначив, що ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Надаючи оцінку вказаним обставинам та письмовим доказам на їх підтвердження, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що в даному випадку витрат на оплату послуг АО «Гільдія Права» в розмірі 686 202,56 грн. відповідають критеріям, встановленим частиною п`ятою статті 134 КАС України, та не відповідають співмірності із наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, критеріям їх реальності та розумності.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, висловленої у постанові від 15 травня 2018 року по справі №821/1594/17, належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу, по якій таку допомогу надано.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Колегією суддів встановлено, що ТОВ «Технополіс-1», в якості доказів, додано до позовної заяви документи витрат на правничу допомогу в розмірі 1 231 202,56 грн.

Так, п. 9 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI установлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є:

надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення (згідно змін, внесених Законом №198-IX від 17.10.2019).

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

У даному випадку, колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши акти виконаних робіт зазначає, що більшість викладених в актах видів наданої правничої допомоги охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду. Тому, такі дії вчинені адвокатом в межах однієї правничої послуги з підготовки позовної заяви і не є окремими видами правничих послуг.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу колегією суддів враховується, що, відповідно до вимог ч. 6 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами може бути зменшено судом виключно за клопотанням іншої сторони.

Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції представник відповідача Майданевич Є.А. заперечував проти задоволення заяви ТОВ «Технополіс-1» про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі розмірі 686 202,56 грн., які задоволені судом першої інстанції під час розгляду даної справи.

Поряд із цим, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання стягнення витрат на правничу допомогу, на суд покладено обов`язок із встановлення підтвердження надання послуг з професійної правничої допомоги та підтвердження факту понесення таких витрат.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про відшкодування податковим органом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 686 202,56 грн. є безпідставними, а тому рішення суду першої інстанції про їх задоволення підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга містить доводи, які спростовують висновки суду першої інстанції є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою частково задовольнити вимоги позивача в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 200 000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» () за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків () витрати на професійну правничу допомогу в сумі 200, 000 грн. (двісті тисяч гривні 00 копійок).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку

Повний текст виготовлено 26.06.2025 року