Справа № 140/3081/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3081/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №23 від 13.02.2025 про відмову в перерахунку пенсії; зобов`язання перевести з 06.02.2025 згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» на пенсію відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи з 11.07.1983 по 31.01.1986, з 01.02.1986 по 02.01.1990, з 03.01.1990 по 01.04.1991 та з 02.04.1991 по 29.05.1997 роки та здійснивши перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) на підставі довідок Відділу фінансів, економіки та з питань внутрішнього аудиту Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 03.02.2025 № 21, № 22, № 23.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV.

06.02.2025 позивач звернулась до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, з визначенням розміру пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Відділом фінансів, економіки та з питань внутрішнього аудиту Камінь-Каширської районної державної адміністрації, який є правонаступником зобов`язань, прав та обов`язків Відділу фінансів Любешівської районної державної адміністрації - останнього місця роботи на державній службі.

За принципом екстериторіальності документи для призначення пенсії були направлені на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №23 від 13.02.2025, у зв`язку з тим, що заявниця станом на 01.05.2016 не є державним службовцем та стаж державної служби становить менше 20 років, в наявності 18 років 5 місяців 11 днів.

З таким рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає його неправомірним та таким, що не відповідає чинному законодавству, оскільки вона 28.02.2025 повторно звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області через особистий кабінет вебпорталу електронних послуг Пенсійного фонду України із скаргою , а також долучила уточнені документи. За результатами розгляду скарги, ГУ ПФУ в Одеській області листом від 14.03.2025 № 6666-5863/П-02/8-1500/25, повідомило про те, що за результатами перевірки електронної пенсійної справи встановлено, що рішення про відмову у переведенні мене на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу» прийнято згідно з нормами чинного законодавства і для перегляду рішення підстави відсутні.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.56).

В поданому до суду відзиві від 03.04.2025 представник ГУ ПФУ в Одеській області з позовними вимогами не погоджується та просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в обґрунтування своєї позиції вказує, що рішенням №23 від 13.02.2025 Головним управлінням відмовлено в перерахунку пенсії шляхом переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки відсутній необхідний стаж роботи станом на 01.05.2016 на посадах державної служби, в наявності у позивача не досягає 20 років такого стажу. Крім того, станом на 01.05.2016 позивач на посадах державної служби не перебував.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 визначено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 закону №3723. На призначення пенсії за нормами ст. 37 Закону №3723 мають право, зокрема, чоловіки, які досягли віку, визначеного ст. 26 Закону №1058, та які на день набрання чинності Закону №889 (на 01.05.2016) обіймають посади державної служби та мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Ст. 25 Закону №3723 визначено 7 категорій посад державних службовців, які вони могли обіймати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії державних службовців нових посад провадиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. Службовцям, які займали посади, віднесенні до категорій посад державної служби, встановлювався відповідний ранг.

Згідно записів трудової книжки позивач займав посаду працівника органу місцевого самоврядування, що не відноситься до категорій посад державних службовців. Крім того, Законом України «Про державну службу» передбачено, що прийняття на державну службу, просування по ній службовців, стимулювання їх праці, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, проводиться відповідно до категорій посад службовців, а також згідно з рангами, які їм присвоюються.

За результатами розгляду матеріалів електронної пенсійної справи доданих до заяви встановлено, до стажу державної служби зараховані періоди з 30.05.1997 по 09.11.2015, що становить 18 років 5 місяців 11 днів. Відсутні підстави зарахувати період роботи до державної служби з 02.04.1991 по 29.05.1997 оскільки не встановлено ранг.

Також відсутні підстави зарахувати періоди роботи з 11.07.1983 по 31.01.1986, з 01.02.1986 по 02.01.1990, з 03.01.1990 по 01.04.1991 у зв`язку з тим, що потребує уточнення (визначення посади та установи, як державна служба відповідно ст. 25 Закону № 889).

Представник відповідача звертає увагу, що законодавець чітко окреслив правила, що підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016, а саме ті з них, що ст. 37 Закону №3723 встановлені для осіб, які мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723; та на 01.05.2016 займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. Отже, з прийняттям Закону №889 змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців. Крім того, з 01.01.2020 додатково змінено порядок призначення пенсій державним службовцям на підставі Постанови Кабінету міністрів України від 05.06.2019 №469, якою доповнено п. 3-1 Порядку №622, зокрема, визначено умови, які повинні бути дотриманні одночасно для визначення права на обчислення таких пенсій.

З урахуванням наведеного просить відмовити у задоволенні позову (а.с.59-64)..

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18-20) перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.

06.02.2025 позивач звернулась до територіального управління ПФУ за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, з визначенням розміру пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Відділом фінансів, економіки та з питань внутрішнього аудиту Камінь-Каширської районної державної адміністрації, який є правонаступником зобов`язань, прав та обов`язків Відділу фінансів Любешівської районної державної адміністрації - останнього місця роботи на державній службі.

За принципом екстериторіальності документи для призначення пенсії були направлені на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яким прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №23 від 13.02.2025.

У спірному рішенні вказано, що за результатами розгляду матеріалів електронної пенсійної справи доданих до заяви встановлено, до стажу державної служби зараховані періоди з 30.05.1997 по 09.11.2015, що становить 18 років 5 місяців 11 днів. Не зараховано період роботи до державної служби з 02.04.1991 по 29.05.1997 оскільки не встановлено ранг. Також не зараховано періоди роботи з 11.07.1983 по 31.01.1986, з 01.02.1986 02.01.1990, з 03.01.1990 по 01.04.1991 у зв`язку з тим, що потребує уточнення (визначення посади та установи, як державна служба відповідно ст. 25 Закону № 889).

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 23 від 13.02.2025 про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що заявниця станом на 01.05.2016 не є державним службовцем та стаж державної служби становить менше 20 років, в наявності 18 років 5 місяців 11 днів (а.с.39-41).

ОСОБА_1 не погоджуючись з вказаним рішенням звернулась до відповідача зі скаргою від 28.02.2025 долучивши копію історичної довідки управління агропромислового розвитку Любешівської районної державної адміністрації Волинської області, завірену Архівним відділом Камінь Каширської районної державної адміністрації Волинської області та архівну довідку Любешівської селищної ради від 27.02.2025 № 37/15-13/2-25 (а.с.42-49).

За результатами розгляду скарги, ГУ ПФУ в Одеській області листом -відповіддю від 14.03.2025 з посиланням на норми Закону України «Про Державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 та Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 повідомив про те, що за результатами перевірки електронної пенсійної справи встановлено, що рішення про відмову у переведенні мене на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу» прийнято згідно з нормами чинного законодавства і для перегляду рішення підстави відсутні (а.с.50-51).

Трудова книжки позивача серії НОМЕР_1 від 12.07.1983 містить наступні записи її трудової діяльності (а.с.25-27):

- запис №1 від 11.07.1983 позивач призначена на посаду економіста-фінансиста в Любешівське районне управління сільського господарства (наказ №19-к від 11.07.1983);

- запис №2 від 01.12.1983 переведена на посаду економіста по бухгалтерському обліку (наказ №40-к від 01.12.1983);

- запис №3 від 17.09.1984 переведена на посаду старшого бухгалтера (наказ №41-к від 17.09.1984);

- запис №4 від 31.01.1986 звільнена з зайнятої посади у зв`язку ліквідацією районного управління сільського господарства відповідно до постанови ЦК КПСС по переводу в агропром;

- запис №5 від 01.02.1986 призначена на посаду старшого бухгалтера в порядку переводу з сільсьгоспсуправління в Районне АПО (наказ №7 від 01.07.1986);

- запис №6 від 02.01.1990 звільнена у зв`язку з ліквідацією Любешівського районного агропромислового об`єднання в порядку переводу в агропромислове об`єднання (наказ №1к від 02.01.1990);

- запис №7 від 03.01.1990 призначена на посаду провідного бухгалтера групи по обліку, фінансах в порядку переводу (наказ №3к від 02.01.1990);

- запис №8 від 01.04.1991 звільнена із займаної посади в порядку переводу в управління с/г та продовольства (наказ №6к від 01.04.1991);

- запис №9 від 02.04.1991 призначена на посаду спеціаліста по бухобліку та фінансування І категорії управління с/г (наказ №9к від 02.04.1991);

- запис №10 від 30.05.1997 призначена на посаду головного бухгалтера за конкурсом по переводу згідно п.5 ст. 36 КЗпП України), присвоєно 13 ранг державного службовця. Стаж державної служби на 30.05.1997 становить 13 років 9 місяців 17 днів (наказ №13к від 30.05.1997).

Всі інші періоди трудової діяльності ОСОБА_1 зараховано до її страхового стажу згідно рішення відповідача від 13.02.2025.

Не погоджуючись із рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №23 від 13.02.2025 позивач за захистом свої прав звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про Державну службу» від 10.12. 2015 № 889-VIII, згідно розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність, зокрема, попередній Закон "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягни пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до вказаної статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889- VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889- VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723- ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що після 01 травня 2016 року зберігається право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише тих осіб, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, та мають передбачені ч.1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18, що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України суд враховує під час застосування до спірних правовідносин.

Водночас Верховний Суд в постанові від 03 липня 2018 року у справі №569/350/17 дійшов висновку, що незалежно від того, чи працювала особа станом на день набрання чинності Закону № 889-VIII на держслужбі, за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З оскаржуваного рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» слідує, що підставою для відмови став висновок про те, що станом на 01.05.2016 позивач не є державним службовцем та стаж державної служби становить менше 20 років за наявності в ОСОБА_1 18 років 05 місяців 11 днів необхідного стажу.

Однак, спірні періоди роботи позивача, а саме з 02.04.1991 по 29.05.1997 та з 11.07.1983 по 31.01.1986, з 01.02.1986 по 02.01.1990, з 03.01.1990 по 01.04.1991 підлягають врахуванню до стажу державної служби останньої у зв`язку з наступними обставинами.

Стаж роботи ОСОБА_1 на посадах віднесених до категорій посад державних службовців станом момент звернення із заявою складає більше 20 років, що дає право останній на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну Службу».

Так, період роботи позивача з 02.04.1991 по 29.05.1997 в Любешівському агропромисловому об`єднанні підлягає зарахуванню в розрахунок стажу роботи, яка відноситься до державної служби, з наступних підстав.

Стаж державної служби обчислюється відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (набрав чинності з 01.05.2016 року) та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року №229. Відповідно до пункту 5 зазначеного Порядку стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

Пунктом 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону N 889 передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за період роботи до 01 травня 2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, а саме відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок № 283), додатка до нього та інших нормативно-правових актів.

Абзацами 1-3 пункту 2 Порядку № 283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

У зазначеному додатку наведено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Цим Переліком, серед іншого, передбачено всесоюзні і республіканські промислові об`єднання та об`єднання, створені на базі головних управлінь міністерств і відомств відповідно до рішень Уряду.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , а саме запис №9 від 02.04.1991 ОСОБА_1 призначена на посаду спеціаліста по бухобліку та фінансування І категорії управління с/г (наказ №9к від 02.04.1991); запис №10 від 30.05.1997 призначена на посаду головного бухгалтера за конкурсом по переводу згідно п.5 ст. 36 КЗпП України), присвоєно 13 ранг державного службовця. Стаж державної служби на 30.05.1997 становить 13 років 9 місяців 17 днів (наказ №13к від 30.05.1997).

Посилання відповідача на незарахування вказаного періоду роботи у зв`язку з невстановленням рангу є безпідставним, оскільки як слідує із запису трудової книжки позивача 30.05.1997 їй присвоєно 13 ранг державного службовця (а.с.27).

Таким чином, робота позивача на посаді спеціаліста по бухобліку та фінансування І категорії управління с/г та на посаді головного бухгалтера з 02.04.1991 по 30.05.1997 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Щодо незарахування до стажу роботи періодів з 11.07.1983 по 31.01.1986, з 01.02.1986 по 02.01.1990, з 03.01.1990 по 01.04.1991 у зв`язку з тим, що ці періоди потребують уточнень, а саме визначення посади та установи, як державна служба відповідно ст. 25 Закону № 889, суд зазначає наступне.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 слідує, що позивач працювала в Любешівському районному управлінні сільського господарства, а саме: запис №1 від 11.07.1983 позивач призначена на посаду економіста-фінансиста в Любешівське районне управління сільського господарства (наказ №19-к від 11.07.1983); запис №2 від 01.12.1983 переведена на посаду економіста по бухгалтерському обліку (наказ №40-к від 01.12.1983); запис №3 від 17.09.1984 переведена на посаду старшого бухгалтера (наказ №41-к від 17.09.1984); запис №4 від 31.01.1986 звільнена з зайнятої посади у зв`язку ліквідацією районного управління сільського господарства відповідно до постанови ЦК КПСС по переводу в агропром.

Разом з тим, з 01.02.1986 по 02.01.1990 позивач згідно даних трудової книжки працювала у Районному АПО, а саме: запис №5 від 01.02.1986 призначена на посаду старшого бухгалтера в порядку переводу з сільсьгоспсуправління в Районне АПО (наказ №7 від 01.07.1986); запис №6 від 02.01.1990 звільнена у зв`язку з ліквідацією Любешівського районного агропромислового об`єднання в порядку переводу в агропромислове об`єднання (наказ №1к від 02.01.1990).

У період з 03.01.1990 по 01.04.1991 позивач працювала в Агропромисловому об`єднанні, а саме: запис №7 від 03.01.1990 призначена на посаду провідного бухгалтера групи по обліку, фінансах в порядку переводу (наказ №3к від 02.01.1990); запис №8 від 01.04.1991 звільнена із займаної посади в порядку переводу в управління с/г та продовольства (наказ №6к від 01.04.1991).

Суд зауважує, що відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України (КЗпП України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи чітко можна встановити установи в яких позивач у спірний період працювала та назви посади на які була призначена, а також записи містять номери та дати наказів, скріплені печаткою підприємства та підписом уповноваженої особи.

На час внесення спірних періодів роботи до трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20 червня 1974 року №162, пункт 2.3 якої містить положення, подібні положенням пункту 2.4 Інструкції № 58.

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06 вересня 1973 року № 656 Про трудові книжки працівників та службовців (далі Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посад дві особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі - Інструкція №58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу рядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників видно, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Як встановлено судом, в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 наявні відповідні записи щодо спірних періодів роботи. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи відповідачем суду не надано.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Більше того, суд зауважує, що відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 Про трудові книжки працівників, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Висновки, аналогічні за своїм змістом, містяться у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем було долучено, зокрема і архівну довідку видану Любешівською селищною радою від 27.02.2025 №37/15-13/2-25, яка також підтверджує спірні періоди роботи позивача (а.с.48).

Обставини досягнення позивачем пенсійного віку відповідач не заперечує.

У зв`язку з цим, враховуючи досягнення позивачем пенсійного віку, наявність достатнього страхового стажу та стажу державної служби понад 20 років, суд підсумовує, що станом на момент звернення до відповідача з заявою позивач набула право на призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ.

З огляду на вищевикладене, спірне рішення про відмову у перерахунку пенсії прийняте відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Щодо позовних вимог з приводу зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформовано у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а.

Згідно зі статтею 90 Закону №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частинами першою та другою статті 10 Закону № 1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки заява позивача про переведення пенсії подана нею 06.02.2025, тому слід зобов`язати відповідача перевести позивачку на пенсію відповідно до Закону «Про державну службу» саме з цієї дати 06.02.2025.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести позивача на пенсію по віку відповідно до Закону №889-VIII, з урахуванням довідок, виданих Відділом фінансів, економіки та з питань внутрішнього аудиту Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 03.02.2025 № 21, № 22, № 23, суд звертає увагу на таке.

Позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» після звільнення з державної служби, тобто як особа, яка на день звернення за призначенням пенсії не займає посаду державної служби.

Відповідно до частини першою статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За змістом пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 (далі- Порядок №622) особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, пенсія державного службовця призначається в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби, а розмір інших виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, у разі коли в особи станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців; матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Однак, якщо особа має не менше як 20 років стажу державної служби і на час виходу на пенсію не перебуває на державній службі, за її бажанням, розмір цих інших виплат (виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років, а також розмір матеріальної допомоги та виплат, які нараховуються за період, який перевищує календарний місяць) визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Таким чином, позивач має право на розрахунок пенсії із застосуванням статті 37 Закону України «Про державну службу» та пункту 4 Порядку №622, які передбачають, що особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, пенсія призначається у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, у спірному випадку нарахування позивачу пенсії державного службовця повинно здійснюватися з урахуванням даних, зазначених в довідках виданих Відділом фінансів, економіки та з питань внутрішнього аудиту Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 03.02.2025 № 21, № 22, № 23, відомості яких відповідають вимогам пункту 4 Порядку №622.

За нормами частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в Одеській області не було фактичних та правових підстав для не зарахування до стажу державної служби позивача спірних періодів роботи та відмови у зв`язку із цим у переведенні позивача на інший вид пенсії, а відтак рішення відповідача №23 від 13.02.2025 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з огляду на наявність у позивача умов для реалізації права на одержання пенсії державних службовців згідно із пунктом 12 розділу ХІ Закону № 889-VIII та відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ є протиправним та підлягає скасуванню.

З метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача, враховуючи також відсутність обґрунтованих заперечень відповідача щодо врахування довідок, виданих Відділом фінансів, економіки та з питань внутрішнього аудиту Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 03.02.2025 № 21, № 22, № 23, позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача ГУ ПФУ в Одеській області здійснити переведення позивача на пенсію державного службовця за віком відповідно 3акону України «Про державну службу», перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 06.02.2025 (дата звернення із заявою), з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи з 11.07.1983 по 31.01.1986, з 01.02.1986 по 02.01.1990, з 03.01.1990 по 01.04.1991 та з 02.04.1991 по 29.05.1997, а також з врахуванням довідок виданих Відділом фінансів, економіки та з питань внутрішнього аудиту Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 03.02.2025 № 21, № 22, № 23.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою та третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією від 17.03.2025 (а.с.15-17).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про державну службу», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №23 від 13.02.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з 06.02.2025 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, з врахуванням до стажу державної служби періодів роботи з 11.07.1983 по 31.01.1986, з 01.02.1986 по 02.01.1990, з 03.01.1990 по 01.04.1991 та з 02.04.1991 по 29.05.1997 з врахуванням довідок виданих Відділом фінансів, економіки та з питань внутрішнього аудиту Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 03.02.2025 № 21, № 22, № 23, з урахуванням раніше виплачених сум

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати у сумі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, Одеська область, місто Одеса, вулиця Канатна, 83, ).

Суддя А.Я. Ксензюк