Справа № 400/6262/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 р. м. ОдесаСправа № 400/6262/24

Перша інстанція: суддя Лісовська Н. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Піві Прогресівка-Бета» на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Піві Прогресівка-Бета» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

04.07.2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Піві Прогресівка-Бета» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій з урахуванням зменшення позовних вимог просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, які прийняті 15.03.2024 року Головним управлінням ДПС у Миколаївській області:

№ 01, яким зменшено суму від`ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2023 року на 38 918 395,00 грн, частково - на суму 38 719 348,17 грн;

№ 01 від 15.03.2024 року про зменшення від`ємного значення з податку на прибуток за 3 квартали 2023 року на суму 837 760 133,00 грн, частково - на суму 837 756 572,80 грн;

№ , яким застосовано штрафні санкції у розмірі 12 105,00 грн за невключення до звіту про контрольовані операції за 2022 рік всіх контрольованих операцій з нерезидентом PROGRESSOVKA SOLAR B.V. (Нідерланди), - у повному обсязі.

Також позивач просив здійснити розподіл судових витрат.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнані частково протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 15.03.2024 року:

№ 01 на суму 38 705 250 грн.

№ 01 на суму 16 722 275 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

10 лютого 2025 року ТОВ «Піві Прогресівка-Бета» подало заяву про ухвалення додаткового рішення по справі в частині розподілу судових витрат, а саме стягнення понесених позивачем судових витрат у розмірі 565 293,15 грн, яка складається з 360 000 грн витрат пов`язаних з проведенням експертизи та 205 293,15 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року позивачу відмовлено в ухваленні додаткового рішення.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та задовольнити вимоги про стягнення судових витрат. Зокрема апелянт наголошує на дотриманні ним строку звернення з заявою про розподіл судових витрат та надання відповідних доказів їх понесення позивачем під час розгляду даної справи.

Відповідачем подано відзив на апеляційну, у якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити без змін оскаржувану ухвалу суду першої інстанції. Зокрема наголошено, що позивач не дотримався встановленого порядку подання заяви про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Піві Прогресівка-Бета» підлягає частковому задоволенню.

Згідно приписів ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, передумовою для вирішення питання про розподіл судових витрат є встановлення факту сукупного дотримання позивачем наведених вище вимог процесуального закону: 1) заявлення вимоги про розподіл судових витрат до закінчення дебатів та 2) подання доказів понесення відповідних витрат не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У поданій позовній заяві позивач просив вирішити питання про розподіл судових витрат, що підтверджує дотримання першої вимоги.

В той же час, суд першої інстанції вважав порушеним позивачем 5-ти денного строку для подання доказів, що стало підставою для відмови в ухвалення додаткового рішення.

Досліджуючи обставини дотримання позивачем 5-ти денного строку, встановленого ч.7 ст. 139 КАС України, колегія суддів враховує, що питання обчислення процесуального строку регламентовано ст.120 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною шостою статті 120 КАС України визначено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з частиною дев`ятою вказаної статті строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

За обставинами справи суд першої інстанції проголосив вступну та резолютивну частину рішення 03 лютого 2025 року у присутності представника позивача, отже перебіг процесуального строку розпочався з 4 лютого 2025 року та закінчився 10 лютого 2025 року, оскільки 8-9 лютого 2025 є вихідними днями.

10 лютого 2025 року через підсистему «Електронний суд» ТОВ «Піві Прогресівка-Бета» подало заяву про ухвалення додаткового рішення по справі в частині розподілу судових витрат разом з доказами (договори, рахунки, акти, платіжні інструкції тощо). Вказана заява зареєстрована судом першої інстанції 11 лютого 2025 року.

З огляду на встановлені обставини, судова колегія доходить висновку, що позивачем дотримано строк на подання доказів понесених витрат. Отже, протилежні висновки суду першої інстанції є помилковими, а подана заява про ухвалення додаткового рішення підлягала розгляду.

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 565 293,15 грн, що складається з 360 000 грн витрат пов`язаних з проведенням експертизи та 205 293,15 грн витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів встановила наступне.

На підтвердження факту понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено: договір про надання правової допомоги від 11.08.2022 року; договір про залучення адвоката від 01.02.2024 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 5 від 03.02.2025 року; платіжну інструкцію від 07.02.2025 року.

Позивачем для підтвердження витрат пов`язаних з проведенням експертизи надано до суду: висновок судово-економічної експертизи; договір про надання послуг з проведення експертизи № 056/05-24 від 27.05.2024 року; акт наданих послуг № 127 від 16.08.2024 року; платіжні інструкції від 16.08.2024 року та 30.05.2024 року.

Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Зокрема, частиною третьою унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 5, 7, 8 ст. 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на професійну правничу допомогу та витрати на підготовку експертного висновку є видом судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування таких витрат за умови їх підтвердження належними доказами.

Як вже зазначено вище, позивачем надано до суду відповідні договори, акти наданих послуг та докази оплати послуг адвоката та проведення експертизи, що доводить як сам факт отримання відповідних послуг, так і суму понесених витрат.

Заперечуючи проти компенсації позивачу витрат на правову допомогу, відповідач наголошує на завищенні її вартості з огляду на складність справи, часу, затраченого адвокатом на вчинення юридичних дій та співмірності з ринковою вартістю послуг адвокатів.

Заперечуючи проти компенсації вартості проведення експертизи, відповідач зазначив про відсутність будь-якої необхідності її проведення у рамках даної справи та враховуючи, що позивач самостійно ініціював проведення експертизи, відповідні витрати не потрібно компенсувати за рахунок суб`єкта владних повноважень.

При цьому ч.2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)» (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Таким чином, на суд покладаються вимоги не тільки формально дослідити умови виконання договору про надання правової допомоги, а й встановити необхідність отримання окремих послуг чи співмірність визначеної суми з урахуванням індивідуальних обставин кожної справи.

З огляду на вказане, колегія суддів надає оцінку співмірності заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу та проведення експертизи, що корелюється з прецедентною практикою ЄСПЛ.

В аспекті наведеного, судова колегія зазначає, що спір носить майновий характер та заявлена сума позовних вимог перевищує 800 000 000 грн, що очевидно є значимим для обох сторін. Спірні правовідносини склались щодо оскарження податкових повідомлень-рішень, тому сторони керувались не тільки нормами податкового законодавства, але й нормами у сфері електротехніки, будівництва та альтернативних джерел енергії.

Беззаперечним є той факт, що справа розглядалася тривалий час, під час якого з боку позивача залучались представники для участі у судових засіданнях, надавались додаткові пояснення та матеріали.

В той же час, досліджуючи акт виконаних робіт, колегія суддів зазначає, що до загальної вартості включені юридичні дії, які не є обов`язковими з точки зору процесуального закону, наприклад, написання відповіді на відзив відповідача, а також надмірне включення до складу витрат юридичних послуг щодо складання процесуальних документів (участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, продовження процесуальних строків, ухвалення додаткового судового рішення).

Крім того, колегія суддів вважає об`єктивно завищеним заявлений представником позивача час на написання самої позовної заяви, оскільки фактично спірні питання стосувались віднесення позивачем до витрат підприємства певних сум по господарським операціям та дотримання порядку амортизації основних засобів; відображення результатів по господарським операціям з двома контрагентами та внесенні відомостей до звіту про контрольовані операції.

Спірні сфери правозастосування хоча і потребують наявність спеціальних знань у відповідних галузях права, однак визначена у договорі про надання правової допомоги диференційована вартість години праці фахівця у галузі права вказує на залучення до участі у даній справі старшого юриста адвокатського об`єднання, який, очевидно, має більшу компетенцію у відповідній сфері, що впливає на кількість часу, який необхідний на написання позовної заяви.

Отже, враховуючи, що судова колегія встановила включення до вартості витрат на правову допомогу вчинення дій, які не є обов`язковими та завищення часу на складення позовної заяви, суд вважає за доцільне зменшити заявлену до відшкодування суму витрат на правову допомогу з 205 293,15 грн до 70 000 грн, яка є співмірною до складності даної справи та її значення для сторін.

Судова колегія також вважає за необхідне компенсувати позивачу витрати на проведення судової економічної експертизи.

Відмовляючи у врахуванні висновків експертизи при розгляді справи, суд першої інстанції послався на той факт, що вона проведена за ініціативою позивача, а не призначена судом.

Судова колегія у постанові від 28.05.2025 року по даній справі вже зазначала, що такі висновки суду ґрунтується на помилковому застосуванні норм процесуального права.

Так, відповідно до ч.1 ст.104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Частина 7 цієї ж статті передбачає, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Частина 3 статті 101 КАС України зазначає, що висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що висновок експерта на замовлення учасника справи та висновок експерта, що наданий на підставі ухвали суду про призначення експертизи, має однакову юридичну силу.

З матеріалів справи вбачається, що на замовлення позивача судовим експертом Жиляковим Сергієм Володимировичем проведена судово-економічна експертиза за договором від 27.04.2024 року № 056/05-24, укладеним між ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» та ТОВ «Піві Прогресівка-Бета». За результатами проведення судово-економічної експертизи 16.08.2024 року складений результативний висновок (т.4 а.с. 92зв.-157).

При складанні висновку експертом дотримано ч.6 ст.104 КАС України та зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (стор.10).

Отже, вказаний висновок експерта складений відповідно до діючого законодавства та є належним доказом.

На підставі викладеного витрати на проведення експертизи мають бути відшкодовані позивачу.

Доречі, при вирішенні даної справи у суді апеляційної інстанції колегією суддів оцінка обставинам справи надана з урахування висновку судового експерта Жилякова С.В., що з огляду на нестандартність правовідносин у справі підтверджує його необхідність.

Відповідно до ч.5 ст.137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до платіжних інструкцій від 30.05.2024 року та 16.08.2024 року позивачем згідно з умовами договору з ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» від 27.04.2024 року № 056/05-24 здійснена оплата послуг з проведення експертизи у розмірі 360 000,000 грн (т.5 а.с.191-192).

Тобто, позивачем надано докази понесених витрат на проведення експертизи у розмірі 360 000,00 грн. Разом з тим, відповідач вказуючи на не співмірність понесених позивачем витрат, не надав жодного доказу задля зменшення вказаних витрат.

Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу та проведення експертизи не врахував наведені норми процесуального права, неповно дослідив обставини у справі, у зв`язку з чим дійшов невірного висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст.317 КАС України ухвала суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.311,315,317,321,322,325,382,383,328,329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Піві Прогресівка-Бета» задовольнити частково.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2025 року про відмову в ухваленні додаткового рішення скасувати, ухвалити постанову, якою частково задовольнити заяву ТОВ «Піві Прогресівка-Бета».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (54005, м. Миколаїв, вул. Героїв Рятувальників, 6, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Піві Прогресівка Бета» (57401, Миколаївська обл., Миколаївський р-н, с-ще Березанка, вул. Центральна, 35, оф.1, ) судові витрати за надану правову допомогу у розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 360 000,00 грн, всього у розмірі 430 000,00 (чотириста тридцять тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко