Справа № 583/2515/25
Суддя: Сидоренко Р. В.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 583/2515/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Якубович В.В.,

за участю

представника позивача, адвоката Кудіна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка Сумської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2025 представник позивача звернувся до суду зі зазначеною позовною заявою, відповідно до якої просить скасувати постанову № 1145/2025 від 28.05.2025 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 28.05.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 1145/2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Відповідно до змісту вказаної постанови, 28.05.2025 о 11.00 год. встановлено факт неявки ОСОБА_1 за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на визначену дату 02.02.2025 без поважних причин у зв`язку з мобілізацією, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинене в особливий період. Вважає цю постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так 28.05.2025 позивач був доставлений працівниками Охтирського РВП ГУНП в Сумській області до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де на нього був складений адміністративний протокол за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, розгляд якого відбувся 28.05.2025 він не бачив начальника в очі, копія постанови йому не надавалась. Зазначає, що оскаржувана постанова не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи докази, на підставі яких уповноважена особа дійшла висновку про винуватість позивача, доказів неможливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних позивача шляхом електронної інформації взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органами. Оскаржувана постанова винесена не уповноваженою особою, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 є відокремленим підрозділом, а право виносити постанову в справі про адміністративне правопорушення має начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 .

06.06.2025 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в поряду спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

10.06.2025 від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився 02.02.2025 за повісткою від 18.01.2025, що свідчить про вчинення ним адміністративного правопорушення. В зв`язку з цим ОСОБА_1 12.02.2025 був поданий у розшук та 28.05.2025 доставлений працівниками поліції. 28.05.2025 стрільцем першого відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення №1145/2025 за ч. 3 ст. 210-1 КпАП. Розгляд справи по даному протоколу призначено на 14.00 год. 28.05.2025, про що позивач ознайомлений і засвідчив підписом, а також надав пояснення, що не отримував вищевказану повістку, з протоколом не згідний. 28.05.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено постанову №1145/2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КпАП. Розгляд справи проводився у присутності позивача в ІНФОРМАЦІЯ_6 , копію постанови позивач отримав 28.05.2025 про що є його підпис. Зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 повно та всебічно встановлено обставини вчиненого правопорушення, а також правильно застосовано норми матеріального права. Справа була розглянута уповноваженою на те посадовою особою, в межах її компетенції з дотриманням процедури, передбаченої чинним законодавством України. Просить залишити постанову про накладення адміністративного стягнення від 28.05.2025 №1145/2025 без змін, а позовну заяву без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, та просив їх задовольнити, зазначивши, що у повістці неправильно зазначено адресу позивача, а саме: АДРЕСА_1 , тому позивач не отримував повістки. Отже, повістка на 02.02.2025 позивачу не доставлялася, відсутні докази про її вручення позивачеві. Також зазначив, що позивач повідомляв відповідача, що потребує юридичної допомоги, але це не було взято до уваги. Просив звернути увагу на ту обставину, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з пропуском 3 місячного строку з часу нібито вчинення його довірителем адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, врахувавши позицію сторони відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку.

Встановлено, що 28.05.2025 о 19.12 год. працівником поліції Квартою В.В. ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою про доставлення громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 28.05.2025 №455.

28.05.2025 стрільцем 1 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_3 , який є уповноваженою посадовою особою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 210, 210-1, 211 КпАП України, що підтверджується витягом із наказу №228 від 07.12.2024, у відповідності до вимог ст. 235 КпАП України було складено стосовно ОСОБА_1 протокол №1145/2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.

Відповідно до протоколу 28.05.2025 о 11.00 год. встановлено факт неявки громадянина ОСОБА_1 за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на визначену дату 02.02.2025 на 14.00 год. згідно сформованій повістки №2090227 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання останнього для звірки даних, без поважних причин у зв`язку з мобілізацією, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинене в особливий період.

Під час складання протоколу, ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також про свої права, передбаченні ст. 268 КпАП України та ст. 63 Конституції України, про що поставив свій підпис у протоколі №1145/2025. Також ОСОБА_1 отримав примірник цього протоколу, про що свідчить його підпис у протоколі.

28.05.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №1145/2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до змісту вищезазначеної постанови, 28.05.2025 о 11.00 год. встановлено факт неявки громадянина ОСОБА_1 за викликом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на визначену дату 02.02.2025 без поважних причин у зв`язку з мобілізацією, що є порушенням ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вчинене в особливий період.

Копію оскаржуваної постанови позивач отримав 28.05.2025 про що є його підпис.

За положеннями ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

На виконання вимог ч. 10 ст. 1 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Згідно із Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 було оголошено проведення загальної мобілізації, на момент притягнення позивача до адміністративного правопорушення (17.02.2025) діяв особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 1 означеного Закону визначено, що мобілізацією є комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: - військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; - резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; - військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; - військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; - особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до абзацу 2 пункту 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 №352 (далі - Положення №352) оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за формою згідно з додатком 17.

Конкретні строки явки до призовних дільниць установлюються районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки в повістках за формою згідно з додатком 18, вручення яких проводиться через відповідні органи місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти, незалежно від підпорядкування і форми власності. Повістки громадянам можуть також вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Розпорядження керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки розсилається відповідним органам місцевого самоврядування, керівникам підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із п. 8 Положення №154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

На виконання п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Отже, саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем покладено обов`язок здійснювати заходи оповіщення та призову громадян.

Згідно з абзацом 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Також положеннями ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено й чіткий виключний перелік поважних причин неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені відповідними документами, а саме: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Отже, будь-які інші причини неприбуття громадянина до територіального центру комплектування у строк, зазначений у повістці не є поважними.

Адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачено статтею 210-1 КУпАП.

Диспозицією ч. 3 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, складає неявка військовозобов`язаного за викликом без поважних причин до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядок №560).

Пункт 21 Порядку №560 передбачає, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до п. 28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Зокрема, абз. 3 пп. 2 ст. 41 вказаного Порядку, визначено, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні, зокрема, відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що повістка йому не вручалася.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем до матеріалів справи надано: копія повістки №2090230 від 18.01.2025; копія опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення; копія конверта з повісткою, який повернувся до відправника з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»; копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119).

Так відповідно до повістки №2090227 від 18.01.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_1 , необхідно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , 02.02.2025 о 14.00 год. для уточнення даних.

З копії опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення вбачається, що повістка №2090227 від 18.01.2025 була надіслана рекомендованим поштовим відправленням за №017 АТ «Укрпошта».

Відповідно до копії конверта, поштове відправлення №017, скероване ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , згідно з довідкою Укрпошти, повернулося відправнику з відміткою «за зазначеною адресою відсутній».

З витягу з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження трекінг-номеру про вручення відправлення вбачається, що рекомендоване відправлення за №017 було надіслано. 23.01.2025, прибуло до відділення с. Карпилівка. 29.01.2025, було повернуто відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою) та вручено відправнику 31.01.2025.

Разом з цим, з довідки Комишанської сільської ради Карпилівського старостинського округу відомо, що за адресою АДРЕСА_3 , відсутній житловий будинок, ніхто не проживає, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично проживає за адресою АДРЕСА_4

Отже, враховуючи викладене, суд вважає безпідставними доводи позивача про його неналежний виклик, оскільки наведені ним обставини не виключали обов`язку прибуття до міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Факт фізичної відсутності житлового будинку за адресою реєстрації позивача правового значення не має, оскільки останній мав контролювати рух поштової кореспонденції за місцем реєстрації, або ж своєчасно оновити свої персональні дані вказавши адресу фактичного проживання, інші засоби зв?язку на виконання абзацу 4 підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3633-ІХ.

Щодо тверджень сторони позивача про те, що оскаржувана постанова винесена не уповноваженою особою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Нормами п.п. 12, 13 Положення №154 передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Таким чином, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_2 є уповноваженою особою на розгляд справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень.

До відзиву відповідачем також долучені докази того, що і протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача був складений уповноваженою особою.

Щодо процедури розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченою частиною третьою статті 210 КпАП України, суд зазначає наступне.

За правилами частини першої статті 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як свідчать матеріали справи, позивача було доставлено ІНФОРМАЦІЯ_3 28.05.2025, цього ж дня відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення та винесена оскаржувана постанова.

У Протоколі у графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу» позивачем зазначено, що він не отримував повістку та не отримував сповіщення про неї. З протоколом не згідний, потребує юридичної допомоги.

Вказане свідчить про те, що особа перебувала у стані правової невизначеності щодо суті своїх процесуальних прав та обов`язків, а також характеру інкримінованого правопорушення.

У цьому контексті виникла об`єктивна необхідність у забезпеченні позивача професійною правовою допомогою або надання особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, більше часу для підготовки до розгляду справи.

Оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення було здійснено у той самий день, позивач був позбавлений реальної можливості підготуватися до розгляду справи, скористатися правом на подання доказів, заявлення клопотань, звернення за юридичною допомогою, тобто, реалізувати свої права, гарантовані статтею 268 КпАП України.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення, якщо особу належним чином не повідомили про дату Верховний Суд у постановах від 6 березня 2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №591/2794/17, від 6 лютого 2020 року №05/7145/16-а та від 21 травня 2020 року, від 18 листопада 2021 року №185/8460/16-а у справі №286/4145/15-а дійшов наступного висновку:

«…факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.»

Таким чином, факт несвоєчасного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2021 року у справі №185/8460/16-а.

Відтак, скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав потребує повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку, встановленому законом.

Для належного розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідачу необхідно провести розгляд справи із дотриманням прав позивача, передбачених статтею 268 КУпАП, та прийняти відповідне рішення за наслідками такого розгляду.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст.134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, за приписами частини 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частина 7 ст. 139 КАС України унормовує, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу за розгляд справи у сумі 7000 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги, додаток до договору про надання правничої допомоги, а також акт виконаних робіт.

Водночас, ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)» (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Таким чином, на суд покладаються вимоги не тільки формально дослідити умови виконання договору про надання правової допомоги, а й встановити співмірність визначеної суми з урахуванням індивідуальних обставин кожної справи.

З огляду на вказане, у суду наявні підстави для надання оцінки співмірності заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, що корелюється з прецедентною практикою ЄСПЛ.

Крім того, висновки щодо можливості суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правничу допомогу містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 201/14495/16-ц).

У свою чергу, суд визначає, що компенсація витрат на правничу допомогу за рахунок суб`єкта владних повноважень не повинна розглядатись особою як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на бюджет.

Суд враховує, що дана справа відноситься до справ незначної складності, тому не потребує значних зусиль та обсягу залученого часу з боку адвоката.

Матеріалами справи встановлено, що представником позивача подано позов до суду.

Враховуючи надані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу, з урахуванням дотримання вимог співмірності та обґрунтованості розміру витрат на оплату послуг адвоката, складності виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що розмір судових витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу, у сумі 2000 гривень є співмірним.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Також, згідно з наявною в матеріалах справи квитанцією позивачем сплачено судовий збір за подачу адміністративного позову до суду у розмірі 605 грн. 60 коп.

Отже, керуючись статтею 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 606 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 229, 242-246, 286, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову № 1145/2025 від 28.05.2025 року про накладення адміністративного стягнення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , та направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2605 гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 (юридична адреса АДРЕСА_2 , код ЄРДПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко