Справа № 608/1210/25
Суддя: Яковець Н. В.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року Справа № 608/1210/25

Номер провадження2-а/608/115/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Яковець Н. В.

з участю секретаря Олійник О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В позовній заяві посилався на те, що є військовозобов`язаним, проте особою з інвалідністю з дитинства III групи, встановленою довічно. Тому звільнений від мобілізаційного призову за законом, незалежно від групи інвалідності чи часу встановлення інвалідності. Позивач не мав обов`язку з`являтися до ТЦК без повістки. Згідно із законом, виклик військовозобов`язаного до ТЦК здійснюється шляхом вручення відповідної повістки, у якій зазначаються місце і час явки (ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Особи з інвалідністю, які за законом не підлягають мобілізації, не зобов`язані прибувати за викликом ТЦК, оскільки в них відсутній мобілізаційний обов`язок.

07.02.2025 року позивачу було вручено повістку із вимогою з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії (ВЛК). Позивач отримав цю повістку та в той же день особисто повідомив співробітника ТЦК про свій статус особи з інвалідністю та про відсутність обов`язку проходити ВЛК. Також 29.05.2025 року позивач подав до ТЦК письмову заяву про звільнення від мобілізації, в якій повторно надав копії документів, що підтверджують інвалідність, посилаючись на ст. 23 Закону про мобілізацію. Проте ІНФОРМАЦІЯ_3 проігнорував статус позивача. На підставі складеного протоколу про адміністративне правопорушення начальник РТЦК ОСОБА_2 виніс постанову № 732 від 07.03.2025 року, якою визнав позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (порушення правил військового обліку в особливий період), та наклав штраф у розмірі 17 000 грн. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, «без поважних причин не з`явився за викликом» до ТЦК під час воєнного стану, чим порушив абз. 4 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. 27.05.2025 року позивач отримав копію зазначеної постанови (вручено особисто у ТЦК під підпис). З тексту постанови видно, що вона складена за стандартною формою і не містить належного обґрунтування вини позивача чи доказів правопорушення. Позивач не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи посадовою особою ТЦК, у засіданні не брав участі. Будь-які пояснення від позивача до винесення постанови не відбиралися. Відтак, постанова № 732 є необґрунтованою і винесеною з порушенням процедури.

Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_1 вважає постанову РТЦК протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Позивач не вчиняв жодного правопорушення: він сумлінно виконував обов`язки військового обліку (перебуває на обліку за місцем проживання, повідомляв про свій статус), а обов`язку з`являтися до ТЦК на вимогу у нього не було з огляду на його інвалідність та норми закону. Дії позивача не становлять об`єктивної сторони правопорушення, а відсутність вини та умислу підтверджується його статусом і поведінкою. Також зазначив, що станом на початок 2025 року законодавство вдосконалюється саме в напрямку спрощення для осіб з інвалідністю процедур військового обліку. Постановами КМУ № 932 від 16.08.2024 та № 163 від 14.02.2025 запроваджується цифрова система «Резерв+», яка інтегрує дані реєстрів. Ці зміни усувають зайве навантаження на осіб з інвалідністю, зокрема прибирають необхідність проходити ВЛК для них. Таким чином, держава гарантує, що особа з інвалідністю не мусить особисто приходити до ТЦК для підтвердження свого статусу, на відміну від інших військовозобов`язаних. Відповідач фактично проігнорував цю державну політику і притягнув позивача до відповідальності попри явну законну підставу для звільнення від мобілізації. У діях позивача відсутній склад адмінправопорушення, передбачений ч. 3 ст. 210 КУпАП - немає ані протиправного посягання (позивач діяв правомірно), ані вини. Накладення штрафу в такій ситуації суперечить вимогам законності та справедливості. Крім того, постанова № 732 від 07.03.2025 винесена з численними порушеннями вимог КУпАП, що є самостійною підставою для її скасування. Зокрема, порушено норми ст. 279-1, 280, 283 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, оцінки доказів та змісту постанови. Так, посадова особа ТЦК не перевірила і не врахувала обставину статусу позивача як інваліда III групи. Справа про адміністративне правопорушення розглядалася без присутності позивача. Позивача не було належно повідомлено про час та місце розгляду матеріалів начальником РТЦК. Його не було ознайомлено з матеріалами протоколу, не надано можливості подати пояснення, доводи, чи скористатися допомогою адвоката під час розгляду. Це позбавило його права на захист, гарантованого Конституцією України та ст. 268 КУпАП. В матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження, що позивач був завчасно викликаний для розгляду справи. Постанова не містить посилань на конкретні докази, які б підтверджували вчинення позивачем правопорушення. У тексті постанови лише констатується факт неявки, але не наведено жодних доказів, що повістку було вручено належним чином, що позивач не мав поважних причин. В оскаржуваній постанові відсутній аналіз доказів взагалі - фактично, немає ні зазначення, які саме докази вини наявні, ні обґрунтування, чому пояснення позивача (щодо інвалідності) не взято до уваги. Таким чином, вимоги ст. 283 КУпАП не виконані, що робить постанову необґрунтованою. Також постанова № 782 не містить чіткого мотивування, чому посадова особа дійшла висновку про винність позивача. Формальне констатування факту неявки недостатньо; службова особа мала проаналізувати, чи була у позивача обов`язок явки, чи є поважні причини.

Представник позивача Квятковський Д. В. в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що 07 березня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_3 виніс постанову № 732, згідно з якою на позивача ОСОБА_1 накладено за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення штраф у розмірі 17 000 грн. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, «без поважних причин не з`явився за викликом» до ТЦК під час воєнного стану, чим порушив абз. 4 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства III групи, яка встановлена довічно, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Заліщицьким УПСЗН.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

З пояснень позивача вбачається, що 07.02.2025 року йому було вручено повістку із вимогою з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії (ВЛК). ОСОБА_1 отримав цю повістку та в той же день особисто повідомив співробітника ТЦК про свій статус особи з інвалідністю.

Частиною 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними або резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Слід зазначити, що постанова № 732 від 07.03.2025 винесена з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Так, встановлено, що посадова особа відповідача не перевірила і не врахувала статусу позивача як інваліда III групи. Справа про адміністративне правопорушення розглядалася без присутності позивача. Позивача не було належно повідомлено про час та місце розгляду матеріалів начальником РТЦК, чим порушено ст. 277-2 КУпАП. Позивача не було ознайомлено з матеріалами протоколу, не надано можливості подати пояснення, доводи, чи скористатися допомогою адвоката під час розгляду. В матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження, що позивач був завчасно викликаний для розгляду справи. Постанова не містить посилань на конкретні докази, які б підтверджували вчинення позивачем правопорушення.

Копія постанови протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника.

Також у резолютивній частині постанови не зазначено про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 Кодексу.

Статтею 27 КУпАП штраф визначено як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У санкціях статей (санкціях частин статей) КУпАП стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Тобто, КУпАП чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру стягнення у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з «Перехідними положеннями» Податкового кодексу (п.5 підрозділу 1 розділ ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділ IV цього кодексу для відповідного року.

Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, посадовою особою вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотримано; призначено штраф у грошовій сумі без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що суперечить нормам чинного КУпАП.

Вказану думка суду узгоджується із позицією Восьмого апеляційного адміністративного суду, яка викладена в постанові від 10 грудня 2024 року у справі № 158/2257/24.

В силу ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що постанова № 732 ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі про адміністративне правопорушення від 07 березня 2025 року не відповідає вищевказаним вимогам закону, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовної заяви та направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 7, 9, 27, 210, 242-246, 247, 251, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 732 від 07 березня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, а справу надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати покласти на сторони, в межах ними понесених.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Рішення набрало законної сили "____" ______________ 2025 року.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1210/25, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію рішення видано "____" ______________ 2025 року.

Секретар: