Справа № 420/13201/25
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенка А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСКІНІ ПРОДАКТ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАСКІНІ ПРОДАКТ» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Одеської митниці, в якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000102/2 від 24.03.2025, № UA500020/2025/000103/2 від 24.03.2025, № UA500020/2025/000109/2 від 03.04.2025, № UA500020/2025/000111/2 від 04.04.2025, № UA500020/2025/000112/2 від 05.04.2025;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови Одеської митниці (відокремлений підрозділ Державної митної служби України) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000158 від 24.03.2025, № UA500020/2025/000159 від 24.03.2025, № UA500020/2025/000170 від 03.04.2025, № UA500020/2025/000173 від 04.04.2025, № UA500020/2025/000174 від 05.04.2025.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з метою митного оформлення ввезених товарів до Одеської митниці було надано митні декларації. Відповідачем прийнято рішення про відмову в митному оформленні у вигляді Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення з таких причин: відповідно до ст.55 МК України прийнято рішення про коригування митної вартості. Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA500020/2025/000102/2 від 24.03.2025, № UA500020/2025/000103/2 від 24.03.2025, № UA500020/2025/000109/2 від 03.04.2025, № UA500020/2025/000111/2 від 04.04.2025, № UA500020/2025/000112/2 від 05.04.2025. Поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України. Позивач вважає прийняті відповідачем рішення протиправними, оскільки з наданих документів безсумнівно і однозначно можна встановити вартість придбаного товару та відсутні будь-які суперечності та неповнота в наданих документах, які могли б вплинути на вартісні характеристики оцінюваного товару, а відповідач формально послався на ненадання повного переліку витребуваних документів, не зазначивши які саме обґрунтовані сумніви щодо вартості товару залишились не усунутими.

30.05.2025 року від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що декларантом для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію. Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД. Під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів. Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Заяви чи клопотання від сторін.

30.05.2025 року до суду від представника Одеської митниці надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, яке обґрунтовано тим, що складність даної справи полягає у характері спірних правовідносин та предметі спору, які потребують надання усних пояснень з метою з`ясування всіх обставин.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.06.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Одеської митниці про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Обставини справи.

17.02.2025 року між компанією «WYSOKI LOT» sp. Z o.o. (Польща) (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАСКІНІ ПРОДАКТ» (Покупець) укладено Контракт № 170225, відповідно до якого том 1.1 якого передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Контрактом Продавець зобов`язується передати у власність ПОКУПЦЕВІ, а Покупець зобов`язується прийняти у власність від Продавця на умовах, вказаних в інвойсі до даного контракту, (згідно з Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2020 р.) товари. Рекламна продукція також може передаватися Продавцем у власність Покупцеві на безоплатній основі. Поставка товару по даному Контракту буде виконуватись партіями згідно інвойса на кожну партію.

07.03.2025 року між ТОВ «СІАР-ГРУПП» (Виконавець) та ТОВ «МАСКІНІ ПРОДАКТ» (Замовник) укладено Договір № 1 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується:

- за обумовлену плату І в обумовлений термін надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів (далі товарів) Замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у митниці, а також надавати інші, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника, послуги;

- дії, пов`язані з декларуванням і митним оформленням товарів Замовника, здійснювати самостійно від свого імені за рахунок і за дорученням Замовника в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством України.

24.03.2025 року декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення поставленого товару за вказаним Контрактом № 170225 від 17.02.2025 року до Одеської митниці була подана митна декларація № 25UA38U1.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАСКІНІ ПРОДАКТ» митну вартість поставлених товарів визначило за основним методом, за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: пакувальний лист б/н від 10,03.2025, інвойс (invoice) № WLMS20251003/6-UA від 10.03.2025, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №б/н від 21.03.2025, декларація про походження товару № WLMS20251003/6-UA від 10.03.2025, контракт № 170225 від 17.02.2025, договір комісії № 170225-3 від 17.02.2025, договір № 1 від 07.03.2025 про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів, акт про зважування від 24.03.2025.

Одеська митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митній декларації, встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митні вартість товарів, а саме:

1) рахунок-фактура (інвойс) визначає вартість товару за рулон, проте ні в зазначеному документі, ні в будь-якому іншому не вказано розміри рулону, що впливає на вартість товару і може свідчити про наявність інших, деталізованих домовленостей щодо предмету купівлі-продажу та вартості товарів;

2) в пакувальному листі від 10.03.2025 № Б/н зазначена наявність торговельної марки NDTextile", проте в інвойсі відомості щодо ТМ відсутні, що може свідчити про неврахування такої характеристики при встановленні вартості товару;

3) відповідно до умов викладених у Рахунку-фактурі (інвойс) та п.4.3 Контракту, оплата за товар здійснюється шляхом банківського безготівкового переказу на протязі 365 днів з дати поставки товару. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, з урахуванням наявності посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. п.4.21 ст.58 МКУ передбачено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі-ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством країн и-імпортера, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції;

4) відповідно до ч. 10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах СРТ Дніпро, тобто вартість страхування не включена у вартість товару, разом з цим п. 1.3. Контракту визначено, що Страхування товару можливо за додатковою згодою сторін. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, інших перевізних документах) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, та не надано до митного оформлення додаткової згоди сторін відповідно до Контракту, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

На підставі зазначеного було зобов`язано позивача протягом 10 днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення;4) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

24.03.2025 року митному органу було надано лист яким повідомлено митний орган, що всі документи вже надані та інших додаткових документів надаватися не буде.

24.03.2025 року Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення №UA500020/2025/000102/2 про коригування заявленої позивачем митної вартості товару із застосуванням резервного методу.

Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000158.

Поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України.

24.03.2025 року декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення поставленого товару за вказаним Контрактом № 170225 від 17.02.2025 року до Одеської митниці була подана митна декларація № 25UA37U2.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАСКІНІ ПРОДАКТ» митну вартість поставлених товарів визначило за основним методом, за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: пакувальний лист б/н від 07.03.2025, інвойс (invoice) № WLMS20250703/7-UA від 07.03.2025, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №б/н від 21.03.2025, декларація про походження товару № WLMS20250703/7-UA від 07.03.2025, контракт № 170225 від 17.02.2025, договір комісії № 170225-3 від 17.02.2025, договір № 1 від 07.03.2025 про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів, акт про зважування від 07.03.2025.

Одеська митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митій декларації, встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митні вартість товарів, а саме:

1) в пакувальному листі від 21.03.2025 № Б/н з-поміж описових відомостей зазначено наявність на товарі № 1 та №2 , та згідно ЕМД від 24.03.2025 №25UA37U2 торговельної марки ESTextile, проте в інвойсі відомості щодо ТМ відсутні. З огляду на зміст наданого до митного контролю рахунку-фактури, продавцем визначалась вартість товарів без урахування їх виробника та торгової марки;

2) відповідно до умов викладених у Рахунку-фактурі (інвойс) та п,4.3 Контракту, оплата за товар здійснюється шляхом банківського безготівкового переказу на протязі 365 днів з дати поставки товару. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, з урахуванням наявності посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. п.4.21 СТ.58МКУ передбачено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. Також поставка товару з таким відстроченням по оплаті також може розглядатись як прихований лізинг, яким передбачаються лізингові платежі, які не розглядаються як частина митної вартості лише за певних умов (п.5 ст.51 МКУ). Відповідно до Податкового кодексу України сплачений при імпорті товару ПДВ за комерційною операцією (з оплатою за товар) включається до податкового кредиту (п. 198.1 ПКУ). Декларування зі значним відстроченням оплати (декілька років) також призводить до формування податкового кредиту, який не підтверджено оплатою;

3) відповідно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах СРТ Дніпро, тобто вартість страхування не включена у вартість товару.

Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, інших перевізних документах) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

На підставі зазначеного було зобов`язано позивача протягом 10 днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення;4) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

24.03.2025 року Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення №UA500020/2025/000103/2 про коригування заявленої позивачем митної вартості товару із застосуванням резервного методу.

Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000159.

Поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України.

03.04.2025 року декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення поставленого товару за вказаним Контрактом № 170225 від 17.02.2025 року до Одеської митниці була подана митна декларація № 25UA57U6.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАСКІНІ ПРОДАКТ» митну вартість поставлених товарів визначило за основним методом, за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: пакувальний лист б/н від 05.03.2025, інвойс (invoice) № WLMS20250503/9-UA від 05.03.2025, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №860 від 01.04.2025, декларація про походження товару № WLMS20250503/9-UA від 05.03.2025, контракт № 170225 від 17.02.2025, договір комісії № 170225-1 від 17.02.2025, договір № 1 від 07.03.2025 про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів, акт про зважування від 03.04.2025.

Одеська митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митній декларації, встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митні вартість товарів, а саме:

1) Рахунком-фактурою передбачено відстрочка платежу на 365 днів з моменту отримання даної партії товару. П. 4.3. Контракту визначає термін оплати згідно контракту, інвойсів та митних декларацій до контракту протягом 365 банківських днів від дати, наступної за датою поставки товару. При цьому п. 5.1. Контракту визначає датою поставки дату оформленої митної декларації. Крім зазначеної розбіжності додатково варто документально визначити, дата якої оформленої митної декларації (при митному оформленні товарів у вільний обіг на митній території України; в країні відправлення; в країні транзиту) стосується п. 5.1. Контракту, а також що вважається датою митної декларації: дата подання до митного контролю чи дата завершення митного оформлення товарів за МД;

2) В доповнення до викладеного вище пункту, визначені п. 4.3. Контракту терміни розрахунків за поставлений товар, з урахуванням наявності посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції («WYSOKI LOT» sp. z о.о.), суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. 4.21 ст.58 МКУ передбачено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. Поставка товару з таким відстроченням по оплаті також може розглядатись як прихований лізинг, яким передбачаються лізингові платежі, які не розглядаються як частина митної вартості лише за певних умов (п.5 ст.51 МКУ). Відповідно до Податкового кодексу України сплачений при імпорті товару ПДВ за комерційною операцією (з оплатою за товар) включається до податкового кредиту (п. 198.1 ПКУ). Декларування зі значним відстроченням оплати (декілька років) також призводить до формування податкового кредиту, який не підтверджено оплатою;

3) п 1.1. Контракту визначає характер взаємовідносин продавця та покупця таким чином: продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняту! у власність від продавця товари. Продавець ( «WYSOKI LOT» sp. z o.o.) є резидентом Польщі. Відправник товару - PRESTIGE TEXTILES LIMITED, резидент КНР В гр. 4 автотранспортної накладної CMR від 01.04.2025 № 860 зазначено місце завантаження Румунія. До митного контролю не надано жодного документа щодо знаходження товарів на території країни продавця товарів. Таким чином для виконання умов п.1.1. Контракту продавцем повинні були залучатися треті особи, що повпливало на вартість товарів, проте у наданих до митного контрою документах це не зазначено;

4) в пакувальному листі від 05.03.2025 Б/Н вказано торгову марку товарів ATextile та виробника товарів PRESTIGE TEXTILES LIMITED. В Рахунку-фактуpi такі характеристики товарів не вказуються, проте при визначення вартості товарів є суттєвими. З огляду на зміст наданого до митного контролю рахунку-фактури, продавцем визначалась вартість товарів без урахування їх виробника та торгової марки.

Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, інших перевізних документах) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

На підставі зазначеного було зобов`язано позивача протягом 10 днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення;4) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

03.04.2025 року Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення №UA500020/2025/000109/2 про коригування заявленої позивачем митної вартості товару із застосуванням резервного методу.

Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000170.

Поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України.

04.04.2025 року декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення поставленого товару за вказаним Контрактом № 170225 від 17.02.2025 року до Одеської митниці була подана митна декларація № 25UA68U0.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАСКІНІ ПРОДАКТ» митну вартість поставлених товарів визначило за основним методом, за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: пакувальний лист б/н від 21.03.2025, інвойс (invoice) № WLMS20252103/11-UA від 21.03.2025, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №8955 від 02.04.2025, декларація про походження товару № WLMS20252103/11-UA від 21.03.2025, контракт № 170225 від 17.02.2025, договір комісії № 170225-1 від 17.02.2025, договір № 1 від 07.03.2025 про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів, акт про зважування від 04.04.2025.

Одеська митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митній декларації, встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митні вартість товарів, а саме:

1) Рахунком-фактурою передбачено відстрочка платежу на 365 днів з моменту отримання даної партії товару. П. 4.3. Контракту визначає термін оплати згідно контракту, інвойсів та митних декларацій до контракту протягом 365 банківських днів від дати, наступної за датою поставки товару. При цьому п. 5.1. Контракту визначає датою поставки дату оформленої митної декларації. Крім зазначеної розбіжності додатково варто документально визначити, дата якої оформленої митної декларації (при митному оформленні товарів у вільний обіг на митній території України; в країні відправлення; в країні транзиту) стосується п. 5.1. Контракту, а також що вважається датою митної декларації: дата подання до митного контролю чи дата завершення митного оформлення товарів за МД;

2) В доповнення до викладеного вище пункту, визначені п. 4.3. Контракту терміни розрахунків за поставлений товар, з урахуванням наявності посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції («WYSOKI LOT» sp. z о.о.), суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ 4.21 ст.58 МКУ передбачено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ, Поставка товару з таким відстроченням по оплаті також може розглядатись як прихований лізинг яким передбачаються лізингові платежі, які не розглядаються як частина митної вартості лише за певних умов (п.5 ст.51 МКУ). Відповідно до Податкового кодексу України сплачений при імпорті товару ПДВ за комерційною операцією (з оплатою за товар) включається до податкового кредиту (п. 198.1 ПКУ). Декларування зі значним відстроченням оплати (декілька років) також призводить до формування податкового кредиту, який не підтверджено оплатою;

3) П. 1.1. Контракту визначає характер взаємовідносин продавця та покупця таким чином: продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти у власність від продавця товари. Продавець ( «WYSOKI LOT» sp. z о.о.) є резидентом Польщі. Відправник товару - SHAOXING KAIMING TEXTILES CO.,LTD., резидент КНР В гр. 4 автотранспортної накладної CMR від 02.04.2025 № 8955 зазначено місце завантаження Румунія. До митного контролю не надано жодного документа щодо знаходження товарів на території країни продавця товарів. Таким чином для виконання умов п.1.1. Контракту продавцем повинні були залучатися треті особи, що повиливало на вартість товарів, проте у наданих до митного контрою документах це не зазначено;

4) В пакувальному листі від 21.03.2025 Б/Н вказано торгову марку товарів MEXTextile та виробника товарів SHAOXING KAIMING TEXTILES CO.,LTD.. В Рахунку-фактурі такі характеристики товарів не вказуються, проте при визначення вартості товарів є суттєвими. З огляду на зміст наданого до митного контролю рахунку-фактури, продавцем визначалась вартість товарів без урахування їх виробника та торгової марки.

Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, інших перевізних документах) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

На підставі зазначеного було зобов`язано позивача протягом 10 днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення;4) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

04.04 2025 року до митного органу надійшов лист №б/н декларанта щодо надання на вимогу митного органу додаткового документа - прайс-листа від 21.03 2025 року № б/н, в якому, між іншим, наявні розбіжності, викладені в п.4 наведеного вище переліку.

04.04.2025 року Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення №UA500020/2025/000111/2 про коригування заявленої позивачем митної вартості товару із застосуванням резервного методу.

Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000173.

Поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України.

05.04.2025 року декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення поставленого товару за вказаним Контрактом № 170225 від 17.02.2025 року до Одеської митниці була подана митна декларація № 25UA77U5.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАСКІНІ ПРОДАКТ» митну вартість поставлених товарів визначило за основним методом, за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: пакувальний лист б/н від 10.03.2025, інвойс (invoice) № WLMS20251003/9-UA від 10.03.2025, міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №583 від 03.04.2025, декларація про походження товару № WLMS20251003/9-UA від 10.03.2025, контракт № 170225 від 17.02.2025, договір комісії № 170225-1 від 17.02.2025, договір № 1 від 07.03.2025 про надання послуг по декларуванню та митному оформленні товарів, акт про зважування від 05.04.2025.

Одеська митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митній декларації, встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митні вартість товарів, а саме:

1) Рахунком-фактурою передбачено відстрочка платежу на 365 днів з моменту отримання даної партії товару. П. 4.3. Контракту визначає термін оплати згідно контракту, інвойсів та митних декларацій до контракту протягом 365 банківських днів від дати, наступної за датою поставки товару. При цьому п, 5.1. Контракту визначає датою поставки дату оформленої митної декларації. Крім зазначеної розбіжності додатково варто документально визначити, дата якої оформленої митної декларації (при митному оформленні товарів у вільний обіг на митній території України; в країні відправлення; в країні транзиту) стосується п. 5.1. Контракту, а також що вважається датою митної декларації: дата подання до митного контролю чи дата завершення митного оформлення товарів за МД;

2) В доповнення до викладеного вище пункту, визначені п. 4.3. Контракту терміни розрахунків за поставлений товар, з урахуванням наявності посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції («WYSOKI LOT» sp. z 0.0 ), суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ 4.21 ст.58 МКУ передбачено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. Поставка товару з таким відстроченням по оплаті також може розглядатись як прихований лізинг, яким передбачаються лізингові платежі, які не розглядаються як частина митної вартості лише за певних умов (п.5 ст.51 МКУ). Відповідно до Податкового кодексу України сплачений при імпорті товару ПДВ за комерційною операцією (з оплатою за товар) включається до податкового кредиту (п.198.1 ПКУ). Декларування зі значним відстроченням оплати (декілька років) також призводить до формування податкового кредиту, який не підтверджено оплатою;

3) П. 1.1. Контракту визначає характер взаємовідносин продавця та покупця таким чином: продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти у власність від продавця товари Продавець ( «WYSOKI LOT» sp. z 0.0.) є резидентом Польщі. Відправник товару - PRESTIGE TEXTILES LIMITED ., резидент КНР В гр. 4 автотранспортної накладної CMR від 03.04.2025 № 583 зазначено місце завантаження Румунія. До митного контролю не надано жодного документа щодо знаходження товарів на території країни продавця товарів. Таким чином для виконання умов п.1.1. Контракту продавцем повинні були залучатися треті особи, що повпливало на вартість товарів, проте у наданих до митного контрою документах це не зазначено;

4) В пакувальному листі від 10.03.2025 Б/Н вказано торгову марку товарів MITextile та виробника товарів PRESTIGE TEXTILES LIMITED. В Рахунку-факту pi такі характеристики товарів (торгову марку та виробника) не вказуються, проте при визначення вартості товарів є суттєвими. З огляду на зміст наданого до митного контролю рахунку-фактури, продавцем визначалась вартість товарів без урахування їх виробника та торгової марки.

Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, інших перевізних документах) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

На підставі зазначеного було зобов`язано позивача протягом 10 днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення;4) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

05.04.2025 року до митного органу надійшов лист №б/н декларанта щодо надання на вимогу митного органу додаткового документа - прайс-листа від 10.03.2025 року № б/н, в якому, між іншим, наявні розбіжності, викладені в п.4 наведеного вище переліку

05.04.2025 року Одеська митниця за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення №UA500020/2025/000112/2 про коригування заявленої позивачем митної вартості товару із застосуванням резервного методу.

Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000174.

Поставлений товар було випущено у вільний обіг за результатом сплати позивачем різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Вважаючи рішення митного органу протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч.ч.5-6 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч.ч.2-3 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Висновки суду.

Суд зазначає, що ч.2 статті 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

У постановах від 31.03.2015 року та від 02.06.2015 року (справи №№ 21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, поставка товару задекларованого у митній декларації, здійснювалась на підставі Контракту № 170225 від 17.02.2025 року, укладеного між компанією «WYSOKI LOT» sp. Z o.o. (Польща) (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАСКІНІ ПРОДАКТ» (Покупець).

Щодо твердження відповідача в рішенні №UA500020/2025/000102/2 від 24.03.2025 року про те, що рахунок-фактура (інвойс) визначає вартість товару за рулон, проте ні в зазначеному документі, ні в будь-якому іншому не вказано розміри рулону, що впливає на вартість товару і може свідчити про наявність інших, деталізованих домовленостей щодо предмету купівлі-продажу та вартості товарів, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2.1 Контракту, номенклатура, кількість та ціна товару вказуються в інвойсі на кожну партію.

Згідно з інвойсом № WLMS20251003/6-UA від 10.03.2025 року, зазначена інформація про товар, кількість та ціну, зокрема за один рулон.

Таким чином, інвойс оформлений відповідно до Контракту № 170225 від 17.02.2025 року та не передбачає зазначення розміру рулону тканини.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач без посилання на будь-якій законодавчий або підзаконний акт митного органу, у якості підстави для витребування додаткових документів вказує на відсутність розмірів рулонів, які визначені у якості одиниці товару. А отже, таке твердження митного органу є припущенням без зазначення будь-яких підстав навіть для таких припущень, оскільки одиниця товару та її вартість визначається сторонами договору в інвойсі (п.2.1 Контракту № 170225 від 17.02.2025 року).

Стосовно доводів митного органу в рішеннях №UA500020/2025/000102/2 від 24.03.2025 року, №UA500020/2025/000103/2 від 24.03.2025 року, №UA500020/2025/000109/2 від 03.04.2025 року, №UA500020/2025/000111/2 від 04.04.2025 року та №UA500020/2025/000112/2 від 05.04.2025 року про те, що в пакувальних листах від 10.03.2025 року № Б/н, від 21.03.2025 року № Б/н, від 05.03.2025 року № Б/н, від 21.03.2025 року № Б/н, від 10.03.2025 року № Б/н зазначена наявність торговельних марок «NDTextile», «ESTextile», «ATextile», «MEXTextile», «MITextile» проте в інвойсах відомості щодо ТМ відсутні, проте при визначення вартості товарів є суттєвими. З огляду на зміст наданого до митного контролю інвойсів, продавцем визначалась вартість товарів без урахування їх виробника та торгової марки.

Суд зазначає, що інвойс та пакувальні листи викладені на фірмовому бланку компанії «WYSOKI LOT» sp. Z o.o. та скріплені печаткою «WYSOKI LOT» sp. Z o.o.. У пакувальних листах від 10.03.2025 року № Б/н, від 21.03.2025 року № Б/н, від 05.03.2025 року № Б/н, від 21.03.2025 року № Б/н, від 10.03.2025 року № Б/н зазначено, що країна виробник - Китай, виробник товару є «SHAOXING KEQIAO DISTRICT HOUW EN IMPORT AND EXPORT CO., LTD.», «PRESTIGE TEXTILES LIMITED», «SHAOXING К AIMING TEXTILES CO., LTD» та «SUZHOU CO-MEGA IMPORT AND EXP ORT CO., LTD» в митних деклараціях зазначено Торговельні марки та Виробника.

Більш того, вказані документи надавалися митниці на розгляд. Отже митний орган аналізуючи документи які були надані для розмитнення товару, мав можливість встановити виробника та торгівельну марку кожної партії товару, та посилання на відсутність зазначення ТМ в інвойсі не доводить про неможливість встановити вартість товарів без урахування їх виробника та торгової марки.

Стосовно доводів митного органу в рішеннях №UA500020/2025/000102/2 від 24.03.2025 року та №UA500020/2025/000103/2 від 24.03.2025 року про те, що відповідно до ч. 10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до наданого інвойсу поставка товару здійснюється на умовах СРТ Дніпро, тобто вартість страхування не включена у вартість товару, разом з цим п. 1.3. Контракту визначено, що Страхування товару можливо за додатковою згодою сторін. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, інших перевізних документах) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, та не надано до митного оформлення додаткової згоди сторін відповідно до Контракту, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів.

Так у п. 1.3. Контракту зазначено, що страхування товару можливе за додатковою згодою сторін.

Суд погоджується з твердженням позивача, що в контракті № 170225 від 17.02.2025 року не передбачено обов`язку сторін здійснювати страхування вантажу.

Проте, суд звертає увагу, що відповідно до інвойсів № WLMS20251003/6-UA від 10.03.2025 року, № WLMS20250703/7-UA від 07.03.2025 року товар був поставлений на умовах СРТ Дніпро та зазначено, що страхування товару не здійснюється.

Відповідно до статті А.5 "Страхування" розділу А "Обов`язки продавця" умов поставки СРТ (CARRIAGE PAID ТО (...named place of destination) ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО (...назва місця призначення) Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2020) зазначено: "Продавець не має жодного зобов`язання перед покупцем щодо укладення договору (контракту) страхування".

В статті В.5 "Страхування" розділу В "Обов`язки покупця" умов поставки СРТ Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2020) зазначено: "Покупець не має жодного зобов`язання перед продавцем щодо укладення договору (контракту) страхування".

В постановах від 26.03.2019 року у справі №814/921/17, від 24.12.2020 року у справі № 814/1046/16 Верховний Суд щодо подібних спірних правовідносин дійшов висновку, що відповідно до умов СРТ у покупця немає обов`язку перед продавцем щодо укладення договору страхування. При цьому страхування може бути здійснено продавцем, покупцем, ними двома, або зовсім не здійснюватися. Отже, термін СРТ передбачає можливість, а не обов`язок страхування товару. Якщо товар фактично не страхувався, про що декларантом були надані письмові обґрунтовані пояснення, то відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

За таких обставин, вимоги митного органу про надання відомостей про страхування товару також є безпідставними.

Щодо зауважень митного органу в рішеннях №UA500020/2025/000109/2 від 03.04.2025 року, №UA500020/2025/000111/2 від 04.04.2025 року та №UA500020/2025/000112/2 від 05.04.2025 року про те, що до митного контролю не надано жодного документа щодо знаходження товарів на території країни продавця товарів. Таким чином для виконання умов п.1.1. Контракту продавцем повинні були залучатися треті особи, що могло вплинути на вартість товарів, проте у наданих до митного контрою документах це не зазначено.

Так, у відповідності до п. 2.1 Контракту № 170225 від 17.02.2025 року, номенклатура, кількість та ціна товару вказуються в інвойсі на кожну партію.

Пунктом 1.4 Контракту № 170225 від 17.02.2025 року передбачено, що сторонами встановлено перелік необхідних товаросупровідних документів, а саме: CMR, інвойс, які є невід`ємною частиною Контракту.

Відповідно до п. 3.1 Контракту № 170225 від 17.02.2025 року умови поставки, місце і призначення та вид транспорту, що застосовується для перевезення товару від Продавця Покупцеві визначаються сторонами в інвойсі на кожну окрему партію товару згідно з Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2020 р.

Так, в рахунках-фактурах № WLMS20251003/6-UA від 10.03.2025 року, № WLMS20250703/7-UA від 07.03.2025 року, № WLMS20250503/9-UA від 05.03.2025 року, № WLMS20252103/11-UA від 21.03.2025 року, № WLMS20251003/9-UA від 10.03.2025 року зазначені умови поставки СРТ - Дніпро.

В статті А.4 "Перевезення" розділу А "Обов`язки продавця" умов поставки СРТ (CARRIAGE РАЮ ТО (... named place of destination) ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО (... назва місця призначення) Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової і палати (Інкотермс 2020) зазначено: "Продавець зобов`язаний укласти або забезпечити укладання договору (контракту) перевезення товару з узгодженого пункту поставки, якщо такий є у місці поставки, до названого місця призначення чи, якщо узгоджено, до будь-якого; пункту в такому місці. Договір (контракт) перевезення повинен бути укладений на звичайних умовах за рахунок продавця і передбачати перевезення звичайним маршрутом і звичайним способом, який використовується для перевезення даного типу товару, що продається".

В статті В.4 "Перевезення" розділу В "Обов`язки покупця" умов поставки СРТ Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2020) зазначено: "Покупець не має жодного зобов`язання перед продавцем щодо укладення договору (контракту) перевезення".

В статті А.9 "Розподіл витрат" розділу А "Обов`язки продавця" умов поставки СРТ Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 202;0) передбачено: "Продавець зобов`язаний оплатити: а) усі витрати, пов`язані з товаром, до моменту його поставки відповідно до статті А.2, окрім витрат, що оплачує покупець, які передбачено статтею В.9; b) транспортні та всі інші витрати, що виникають відповідно до статті А.4, включаючи витрати на завантаження товару та витрати на гарантування безпеки перевезень; с) будь-які обов`язкові платежі за розвантаження в узгодженому місці призначення, але тільки якщо ці обов`язкові платежі були покладені на продавця відповідно до договору (контракту) перевезення; d) витрати на транзит, які були покладені на продавця відповідно до договору (контракту) перевезення; е) витрати, пов`язані із наданням звичайного доказу того, що товар поставлений відповідно до статті А.6; f) де це застосовується мита, податки та будь-які інші платежі, що стосуються очищення для експорту відповідно до статті А.7 (а); та g) покупцю всі витрати та обов`язкові платежі, пов`язані з наданням допомоги в отриманні документів та інформації відповідно до статті В.7 (а)".

Таким чином, у зв`язку із застосуванням умов поставки товарів СРТ м. Дніпро, Україна, продавець (компанія WYSOKI LOT» SP. Z О.О., Польща) зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення (м. Дніпро, Україна).

Крім того, положеннями Митного кодексу України не передбачений обов`язок декларанта надавати для митного оформлення товару інформацію та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару.

Отже, позивач як Покупець товару не здійснював будь-яких витрат на транспортування, витрат на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, а також до місця призначення.

Суд звертає увагу, що формування ціни є внутрішньою комерційною умовою продавця та він не зобов`язаний надавати таку інформацію, для покупця цілком достатньо розуміння певної ціни на певних умовах поставки.

Так, частиною 2 статті 53 Митного кодексу України наведений вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Крім того, документи, які підтверджують знаходження товарів на території країни продавця не є документами, що підтверджують митну вартість товарів, не містять інформації щодо числового значення заявленої декларантом митної вартості товарів; відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, документи, які підтверджують знаходження товарів на території країни продавця, не є документами, що підтверджують митну вартість товарів, в законодавстві України відсутні норми, які зобов`язують декларанта для підтвердження митної вартості товарів подавати до митного органу відповідні документи.

Верховний Суд в постанові від 30.04.2024 року у справі №826/15125/17 навівши положення ст.ст.52,53 МКУ зауважив, що з аналізу наведений норм вбачається, що положення ст.53 МКУ містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МКУ, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Щодо тверджень митного органу в рішеннях №UA500020/2025/000102/2 від 24.03.2025 року, №UA500020/2025/000103/2 від 24.03.2025 року, №UA500020/2025/000109/2 від 03.04.2025 року, №UA500020/2025/000111/2 від 04.04.2025 року та №UA500020/2025/000112/2 від 05.04.2025 року про те, що відповідно до умов викладених у Рахунку-фактурі (інвойс) та п,4.3 Контракту, оплата за товар здійснюється шляхом банківського безготівкового переказу на протязі 365 днів з дати поставки товару. При цьому п. 5.1. Контракту визначає датою поставки дату оформленої митної декларації. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, з урахуванням наявності посередника у вказаній зовнішньоекономічній операції, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. 4.21 ст.58 МКУ передбачено, що використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально. Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі - ГАТТ) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Вказана схема розрахунків за поставлений товар, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ. Також поставка товару з таким відстроченням по оплаті також може розглядатись як прихований лізинг, яким передбачаються лізингові платежі, які не розглядаються як частина митної вартості лише за певних умов (п.5 ст.51 МКУ). Відповідно до Податкового кодексу України сплачений при імпорті товару ПДВ за комерційною операцією (з оплатою за товар) включається до податкового кредиту (п. 198.1 ПКУ). Декларування зі значним відстроченням оплати (декілька років) також призводить до формування податкового кредиту, який не підтверджено оплатою.

Відповідно до п 4.2 Контракту № 170225 від 17.02.2025 року, оплата товару Покупцем проводиться шляхом безготівкового перерахування коштів на банківський рахунок Продавця.

Згідно з п. 4.3 Контракту № 170225 від 17.02.2025 року, Покупець повинен здійснити оплату товару згідно даного Контракту, інвойсів та митних декларацій до Контракту протягом 365 (трьохста шістдесяти п`яти) банківських днів від дати, наступної за датою поставки товару. Датою поставки товару потрібно вважати дату, визначену в п. 5.1. даного Контракту.

Пунктом 5.1 Контракту № 170225 від 17.02.2025 року передбачено, що датою поставки товару вважати дату оформленої митної декларації.

Зокрема, суд зазначає, що в інвойсах № WLMS20251003/6-UA від 10.03.2025 року, № WLMS20250703/7-UA від 07.03.2025 року, № WLMS20250503/9-UA від 05.03.2025 року, № WLMS20252103/11-UA від 21.03.2025 року та № WLMS20251003/9-UA від 10.03.2025 року зазначено, що Продавець поставляє товари Покупцю з відстроченням платежу на 365 днів з моменту отримання партії товарів.

Також, декларантом позивача було повідомлено митний орган про те, що банківські платіжні документи відсутні, у зв`язку з тим, що оплата за товар не проводилася, що обумовлено пунктом 4.3 Контракту № 170225 від 17.02.2025 року.

Суд зазначає, що статтею 6 цього Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачено, що суб`єкти, які є сторонами зовнішньоекономічного договору (контракту), мають бути здатними до укладання договору (контракту) відповідно до цього та інших законів України та/або закону місця укладання договору (контракту). Зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та інших законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності при складанні тексту зовнішньоекономічного договору (контракту) мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо та у виключній формі цим та іншими законами України, а стаття 2 підкреслює принцип свободи зовнішньоекономічного підприємництва Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» не містить положень, які б обмежували строки розрахунків за імпортними операціями.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 694 Цивільного кодексу України договором купівлі-продажу може бути передбачено, розстрочення або відстрочення платежу за переданий товар.

За таких обставин, відстрочка платежу на 365 банківських днів, передбачена Контрактом № 170225 від 17.02.2025 року, є добровільною домовленістю сторін, що відображає їхні комерційні інтереси та повністю відповідає вимогам законодавства. Встановлення тривалості відстрочки є виключною прерогативою сторін контракту, оскільки сторони вільні у визначенні цього строку на власний розсуд, і митний орган не має правових підстав для оспорювання цієї умови.

Стосовно доводів відповідача про те, що митному органу не зрозуміло що вважається датою митної декларації, відповідно до п. 5.1. Контракту: дата подання до митного контролю чи дата завершення митного оформлення товарів за МД, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 5.1 Контракту № 170225 від 17.02.2025 року датою поставки товару вважати дату оформленої митної декларації.

Відповідно до ч.5 ст. 255 Митного кодексу України, митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Таким чином, відсутні будь-які підстави стверджувати про нечіткість та незрозумілість положень пункту 5.1 Контракту № 170225 від 17.02.2025 року, оскільки датою поставки товару вважається дата завершення оформлення митної декларації,

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до відповідача всі необхідні передбачені ст.53 Митного кодексу України документи.

Як вже було зазначено судом вище, відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Наявність у базі даних інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), що само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.

За таких обставин, під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Згідно з ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару. В поданих при митному оформленні товару документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті та була сплачена за цей товар.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №№ UA500020/2025/000102/2 від 24.03.2025 року, № UA500020/2025/000103/2 від 24.03.2025 року, № UA500020/2025/000109/2 від 03.04.2025 року, № UA500020/2025/000111/2 від 04.04.2025 року, № UA500020/2025/000112/2 від 05.04.2025 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000158 від 24.03.2025 року, № UA500020/2025/000159 від 24.03.2025 року, № UA500020/2025/000170 від 03.04.2025 року, № UA500020/2025/000173 від 04.04.2025 року, № UA500020/2025/000174 від 05.04.2025 року є протиправними та належать до скасування.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСКІНІ ПРОДАКТ» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 33354,50 грн.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСКІНІ ПРОДАКТ» (вул. Пушкіна Генерала, буд. 1, м. Дніпро, 49107, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500020/2025/000102/2 від 24.03.2025 року, № UA500020/2025/000103/2 від 24.03.2025 року, № UA500020/2025/000109/2 від 03.04.2025 року, № UA500020/2025/000111/2 від 04.04.2025 року, № UA500020/2025/000112/2 від 05.04.2025 року.

3. Визнати протиправними та скасувати картки відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2025/000158 від 24.03.2025 року, № UA500020/2025/000159 від 24.03.2025 року, № UA500020/2025/000170 від 03.04.2025 року, № UA500020/2025/000173 від 04.04.2025 року, № UA500020/2025/000174 від 05.04.2025 року.

4. Стягнути з Одеської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАСКІНІ ПРОДАКТ» () судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 33354,50 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко