Справа № 760/1425/25
Суддя: Майстренко О. М.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №760/1425/25 2-а/760/967/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Майстренка О.М., розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції та Інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Задорожній Миколи Сергійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

У січні 2025 року представник позивача, адвокат Шевченко О.Б. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції та Інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Задорожній Миколи Сергійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3809236 від 07 січня 2025 року, якою ОСОБА_1 (далі - позивач) притягнуто до адміністративної відповідальності за

ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн., а саме за те, що 07.01.2025 о 14:35:38 у м. Києві по вул. Академіка Булаховського, керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування Вишгородським районним судом Київської області від 16.08.2024, судовий номер 37936 від 29.07.2024, чим порушив п. 2.1 ПДР України - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Свої вимоги обґрунтував необізнаністю про винесення Вишгородським районним судом Київської області 16.08.2024 постанови, якою його позбавлено права керування транспортними засобами.

Протоколом автоматизованого розподілу справи від 17.01.2025 головуючим у справі визначено суддю Майстренка О.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено співвідповідачем у справі Департамент патрульної поліції та зобов`язано позивача надіслати співвідповідачу копію позовної заяви з додатками.

27 лютого 2025 року Департаментом патрульної поліції подано до суду відзив на позовну заяву представника позивача, адвоката Шевченко О.Б., в якому співвідповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

24 березня 2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача, адвоката Шевченко О.Б. про приєднання копії постанови Київського апеляційного суду від 03.03.2025 у справі №363/3873/24.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.01.2025 відносно позивача працівником поліції було винесено постанову серії ЕНА №3809236 від 07 січня 2025 рокупро притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що 07.01.2025 о 14:35:38 у м. Києві по вул. Академіка Булаховського, керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування Вишгородським районним судом Київської області від 16.08.2024, судовий номер 37936 від 29.07.2024, чим порушив п. 2.1 ПДР України - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частина 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

За п. 1.1 ПДР України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.п.а, б п. 2.1 ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з п.1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених частиною першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 122, частиною першою, другою та четвертою статті 126 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частина 4 ст.126 КУпАП передбачає керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушення є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами

Суб`єктивною стороною правопорушення є вина у формі умислу.

Суб`єктом правопорушення може бути лише водій.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.78 КАС України).

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2024 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Розгляд справи відбувся без участі позивача, який про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» визначено: «що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження».

Тобто на час винесення оскаржуваної постанови позивач, будучи обізнаним про складання відносно нього адміністративного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, станом розгляду даного протоколу не цікавився.

Постановою Київського апеляційного суду від 03.03.2025 у справі №363/3873/24 поновлено строк на оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2024, апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Вишгородського районного суду Київської області від 16.08.2024 залишено без зміни.

При цьому сам факт керування транспортним засобом не заперечується представником позивача.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

У розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відтак, судом встановлено, що позивач керував транспортним засобом 03.08.2024, будучи позбавленим права такого керування за постановою суду.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Отже водій, при керуванні автомобілем, зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

Однак доказів, які б спростовували факт наявності складу адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність у межах розгляду даної справи позивачем надано не було.

З огляду на викладене, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена відносно позивача уповноваженою посадовою особою та відповідає вимогам закону, а відтак позовні вимоги є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, Інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Задорожнього Миколи Сергійовича та Департаменту патрульної поліції задоволенню не підлягає.

Щодо розміру судового збору, сплаченого позивачем.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2024 року у розмірі 3028 гривні.

Тобто за подання позовної заяви з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності позивачу необхідно було надати докази сплати судового збору у сумі 605,60 грн. (3028 грн. х 0,2).

Проте, позивачем надано доказ сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (платіжна інструкція №ТА05-КРНТ-439С-6РВК від 16.01.2025), а тому надмірно сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 126, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, Інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Задорожнього Миколи Сергійовича та Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Надмірно сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, згідно платіжної інструкції №ТА05-КРНТ-439С-6РВК від 16.01.2025, повернути ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України у відповідності до ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Майстренко