Справа № 375/2071/24
Суддя: Смик М. М.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/2071/24
Провадження № 2-а/375/4/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Смик М.М.,

за участю секретаря судових засідань Киричок В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Заліський Б.С., звернувся з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є директором ТОВ «АМОК», яке займається виробництвом та вирощуванням сільськогосподарської продукції.

19 листопада 2024 року близько 17 год ОСОБА_1 як керівник підприємства перебував на сільськогосподарському полі між селами Вербове та Михайлівка Білоцерківського району Київської області, де працював тракторист на тракторі, який повідомив йому, що поруч з полем, яке він обробляє вже другий день стоїть легковий автомобіль ВАЗ-2107. Оскільки на даний час у нашій державі відбуваються бойові дії, в державі введено воєнний стан, з метою забезпечення себе та своїх працівників, інших осіб від протиправних дій ймовірних диверсійних груп тощо (можливо в стоячому автомобілі могли бути залишені якість вибухонебезпечні речовини) чи інших негативних наслідків, ОСОБА_1 вирішив зателефонувати до поліції по телефону «102» та повідомити про виявлений ним сторонній автомобіль, що й було зроблено.

Через деякий час приїхали працівники поліції, зафіксували стоячий автомобіль марки ВА3-2107, потім запитали у ОСОБА_1 чим він приїхав на поле, останній повідомив, що його привіз водій автомобіля «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв неподалік. Після перевірки документів ОСОБА_1 , як заявника в даній ситуації, працівники поліції виявили, що він позбавлений права керування транспортними засобами та, невірно зрозумівши далі ситуацію, винесли відносно нього постанову за частиною 4 статті 126 КУпАП, ніби то за керування транспортним засобом особою, яка була позбавлена права керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху України - керування особою, позбавленою права керування транспортним засобом. При цьому ОСОБА_1 неодноразово наголошував працівникам поліції, що він не є водієм даного транспортного засобу, його на місце привіз водій, також ОСОБА_1 просив на місце розгляду справи викликати йому захисника, якщо неможливо викликати захисника на місце розгляду справи відкласти розгляд справи на інші дату та час, щоб він мав зможу скористатися правовою допомогою.

З урахуванням зазначеного адвокат Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вказував на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, а саме розгляд справи проведено без заслуховування пояснень ОСОБА_1 , як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, останній просив залучити адвоката, оскільки він не керував автомобілем, але розгляд справи проведено, за результатами якого винесено оскаржувану постанову серії ЕНА №3510286.

Крім того, адвокат Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилався також на те, що працівниками поліції невірно визначено норму закону, яку нібито порушив ОСОБА_1 з огляду на таке.

Пунктом 2.1«а» Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Адвокат Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вважає, якщо ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, то норма прямої дії яка забороняє таке керування є стаття 15 Закону України «Про дорожній рух», а не пункт 2.1 «а» Правил дорожнього руху України. Крім того, за порушення пункт 2.1а Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за частиною 2 статті 126 КУпАП, а не за частиною 4 статті 126 КУпАП.

Посилаючись на зазначене, адвокат Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №3510286 від 19 листопада 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 6 грудня 2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено проводити в поряду спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

19 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представник Департаменту патрульної поліції Сорока К.В. подав відзив на позовну заяву, в якому посилався на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3510286 від 19 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП - винесена законно та обґрунтовано. Працівниками Управління патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Департаменту патрульної поліції як уповноваженими та відповідальними особами вірно винесено постанову, з дотриманням правил чинного законодавства.

Також вказував на те, що постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 16 серпня 2024 року (справа №375/416/24), залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 8 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Зауважив, що вказаними постановами спростовуються доводи позивача щодо необізнаності про позбавлення його права керування транспортним засобом, вказана постанова набрала законної сили. До відзиву додано відео фіксацію керування позивачем транспортним засобом, яке зафіксоване нагрудною камерою працівників патрульної поліції.

Посилаючись на зазначене представник Департаменту патрульної поліції Сорока К.В. просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 стверджував, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП винесена незаконно та необґрунтовано. Наголошував на тому, що він не керував транспортним засобом, а саме автомобілем «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Додатково пояснив, що автомобіль «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є грозовим автомобілем і він сидів в будці, а коли автомобіль здійснив зупинку він переліз через водія, який керував автомобілем, та вийшов з автомобіля зі сторони водія. Крім того, вказував на те, що він просив працівників поліції відкласти розгляд справи, оскільки він потребував адвоката, проте йому в цьому було відмовлено. На підставі викладеного просив позов задовольнити, а постанову скасувати.

Адвокат Заліський Б.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , у судовому засіданні вказував на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за частиною 4 статті 126 КУпАП, тому просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник Департаменту патрульної поліції Петухов С.С. заперечував щодо задоволення позову. Зокрема, вказував на те, що постановою Рокитнянського районного суду Київської області 16 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, про що ОСОБА_1 достовірно було відомо.

Також вказував на те, що твердження позивача та його представника стосовно того, що позивач не керував транспортним засобом «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідають дійсності, оскільки факт керування вказаним транспортним засобом саме позивачем зафіксований нагрудними камерами працівників патрульної поліції моторолла 476091 та моторолла 477662.

Крім того, зазначав, що 19 листопада 2024 року під час підготовки до розгляду справи та безпосереднього розгляду справи позивач постійно змінював покази та намагався вчиняти дії, щоб уникнути адміністративної відповідальності. Розгляд справи було розпочато о 16 год 36 хв та під час розгляду справи позивач був ознайомлений із своїми правами згідно КУпАП, про що поставив підпис у графі 8 постанови. Надалі позивач був ознайомлений з постановою, де він поставив підписи за те, що з правами за статтею 268 КУпАП та строками оскарження постанови, під час розгляду справи останній був ознайомлений.

Безпідставними представник відповідача вважає і твердження позивача та його представника стосовно того, що позивачу було відмовлено у наданні правничою допомогою, оскільки позивачу було надано можливість скористатися правничою допомогою, що також зафіксовано нагрудними камерами працівників патрульної поліції.

З урахуванням зазначеного представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями позивача у справі, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

19 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 поліцейським 1 взводу 2 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції в Київській області капралом поліції Зайцевим В.О. винесено постанову серії ЕНА №3510286 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Відповідно до змісту постанови, 19 листопада 2024 року о 17 год 22 хв ОСОБА_1 на автодорозі С100222 виїзд з с. Вербове в напрямку с. Михайлівка керував транспортним засобом «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом (справа №375/461/24), чим порушив п. 2.1. «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність частиною 4 статті 126 КУпАП.

Також судом встановлено, що постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 16 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Зі змісту постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 16 серпня 2024 року вбачається, що розгляд справи відбувався за участі ОСОБА_1 та його адвоката Заліського Б.С.

У судовому засіданні судом було відтворено відеозаписи, які містяться на компакт-диску з нагрудної камери працівників патрульної поліції.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач та його представник вказували на те, що позивач не керував транспортним засобом «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

Проте, дані твердження спростовуються відеозаписом, який містяться на компакт-диску з нагрудних камер працівників патрульної поліції, з якого вбачається, що 19 листопада 2024 року працівники патрульної поліції отримали виклик на спецлінію 102, з інформування про підозріле авто. Після отримання відповідної інформації поліцейські виїхали на виклик. Прямуючи на виклик поліцейські помітили автомобіль «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який у подальшому здійснив зупинку біля підозрілого автомобіля. Відразу після зупинку автомобіля «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , бодікамера фіксує цю події, з водійської сторони вийшов водій, який представився як ОСОБА_1 . Після перевірки документів було встановлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортними засобами. За встановлених обставин 19 листопада 2024 року відносно ОСОБА_1 поліцейським 1 взводу 2 роти 2 батальйону полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі Управління патрульної поліції в Київській області капралом поліції Зайцевим В.О. винесено постанову серії ЕНА №3510286 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Підтверджується й керування позивачем транспортним засобом, наданим відповідачем відео, яке зафіксоване нагрудною камерою працівників патрульної поліції, де ОСОБА_1 дійсно перебуває за кермом транспортного засобу «Citroen Berlingo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та керує ним.

Крім того, в Єдиному реєстрі судових рішень наявна постанова Київського апеляційного суду від 1 жовтня 2024 року, якою постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 16 серпня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП залишено без змін. Постанова апеляційного суду набрала законної сили.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив обізнаність щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, а також про наявність постанови Київського апеляційного суду від 1 жовтня 2024 року.

Отже, з огляду на наведене, факт порушення позивачем п.2.1 «а» розділу 2 Правил дорожнього руху повністю доведено, а тому оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті126 КУпАП є законною та обґрунтованою.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами і доповненнями) (далі - ПДР) встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.4«а» ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

У відповідності до п.2.1«а» ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналогічні норми містяться у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», у якій зазначається, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Викладене свідчить, що особі забороняється керувати транспортним засобом за відсутності в останньої посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, у тому числі й у випадку позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно частини четвертої статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зібраними у справі і дослідженими судом доказами підтверджено факт керування позивачем транспортним засобом у той час, коли згідно рішення суду він був позбавлений права керування транспортними засобами, про що йому було достеменно відомо.

Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП є законною та обґрунтованою.

Щодо тверджень представника позивача стосовно того, що за порушення п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху передбачена відповідальність за частиною 2 статті 126 КУпАП, суд зазначає наступне.

Так, частиною 2 статті 126 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 4 статті 126 КУпАП установлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом достовірно встановлено і це не заперечував позивач у справі, що постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 16 серпня 2024 року позивача позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

З урахування зазначено, дії ОСОБА_1 за частиною 4 статті 126 КУпАП правильно кваліфіковані працівниками патрульної поліції.

Як вказано у пункті 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 червня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , який проживає на АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, вул. Федора Ернста, 3 м. Київ, ЄДРПО 40108646.

Суддя Марина СМИК