Справа № 420/10338/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОРЕСУРС» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (корегування) митної вартості товару,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000166/2 від 31.03.2025, прийняте Одеською митницею.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час переміщення товару через митний кордон України декларантом до Одеської митниці подана митна декларація з визначеною декларантом вартістю товару. Однак за результатами митного оформлення митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000166/2 від 31.03.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач з даним рішенням не погоджується та вважає його протиправним та таким, що порушує його права та інтереси. Документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару були відсутні. Подані позивачем (декларантом) документи містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованих товарів, відомості щодо ціни та не містять розбіжностей. Відповідачем неправомірно застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів. У зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення про коригування та картки відмови на позивача було покладено додаткові фінансові зобов`язання у вигляді митних і інших пов`язаних платежів, що призвело до порушення майнових прав позивача

Ухвалою судді від 22.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

07.05.2025 до суду від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України під час здійснення митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД), було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів. У наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до митниці разом з МД містились розбіжності та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

12.05.2025 до суду від ТОВ «ДНІПРОРЕСУРС» надійшла відповідь на відзив, згідно з якою весь текст аргументів, який відповідач навів у своєму відзиві, є цитуванням митного законодавства та дублюванням підстав, які і були зазначені ним в оскаржуваному рішенні. Жодного нового аргументу для обґрунтування законності оскаржуваного рішення відповідач не наводить.

15.05.2025 до суду від Одеської митниці надійшли заперечення, які за змістом ідентичні відзиву на адміністративний позов.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ «ДНІПРОРЕСУРС» та Компанією GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. (Китай) було укладено Контракт поставки № 8-10/01/18 від 10.01.2018, відповідно до умов якого Позивач виступає Покупцем, а Компанія GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. Продавцем.

Відповідно до п. 1.1. Контакту поставки Продавець зобов`язується виготовити та передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках, що є невід`ємною частиною Контракту.

В ході виконання Контракту поставки за замовленням ТОВ «ДНІПРОРЕСУРС» як покупця було складено Проформу-інвойс № RTGL-DNP2408 від 16.08.2024. Загальна вартість товару становить 145 201,68 доларів США, загальна кількість одиниць товару 1152 од.

Така сама інформація (ціна, кількість, найменування) міститься у Специфікації № 99 від 16.08.2024, дійсність якої підтверджено сертифікатом Китайської палати міжнародної торгівлі № 253326В0/000176 від 14.01.2025.

При оформленні доставки зазначеного товару Продавцем було надано Комерційний інвойс № RTGL-DNP2408 від 20.12.2024, дійсність якого підтверджено сертифікатом Китайської палати міжнародної торгівлі № 253326В0/000175 від 14.01.2025. Номенклатура, кількість та загальна вартість товару відповідають замовленню, погодженому сторонами в проформі-інвойсі.

Товар було оплачено Позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями № 235 від 23.08.2024, № 2 від 24.12.2024, № 3 від 14.02.2025.

Загальна сума оплат чітко відповідає загальній сумі Проформи-інвойсу № RTGL-DNP2408 від 16.08.2024 та Комерційного інвойсу № RTGL-DNP2408 від 20.12.2024 і становить 145 201,68 доларів США.

Також при оформленні доставки Продавцем було складено та надано Позивачу Пакувальний лист б/н від 20.12.2024, в якому зазначено ту саму кількість товару 1152 од., кількість ящиків 148, вагу нетто 66 563 кг, вагу брутто 70 042 кг та ті самі характеристики електричних моторів (номенклатура, модель, потужність, кількість обертів).

Митне оформлення в країні відправлення підтверджується експортною декларацією № 05223628 від 31.12.2024, дійсність якої підтверджено сертифікатом Китайської палати міжнародної торгівлі № 253326В0/000192 від 18.02.2025.

Товар поставлявся трьома контейнерами. Шлях морського прямування підтверджується Коносаментом № UTRUST24122510 від 09.01.2025. Вантаж був відправлений з порту Шанхай, Китай та прибув до порту Констанца, Румунія.

Після доставки вантажу морським шляхом у Румунії його було завантажено для транспортування на три автомобілі, на кожен з яких було складено окрему автотранспортну накладну (CMR) та комерційний інвойс

Загальна кількість, вага та вартість товарів при цьому чітко відповідає даним Проформи-інвойсу № RTGL-DNP2408 від 16.08.2024 та Комерційного інвойсу № RTGLDNP2408 від 20.12.2024.

Після прибуття товару в порт розвантаження з метою здійснення митного оформлення представником Позивача (ТОВ «СТАР ЛАЙТ ЛОГІСТІК», договір надання брокерських послуг № 11/2023 від 06.12.2023) було подано митну декларацію № 25UA63U5 від 31.03.2025.

Як свідчать фактичні обставини справи, декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) 25UA63U5 від 31.03.2025року відповідно до якої за умовами поставки FOB на митну територію України надійшов товар ТОВ «ДНІПРОРЕСУРС» а саме:

- Електродвигуни асинхронні, змінного струму, 3-х фазні, 50Hz, IP55, 380V/660V потужністю понад 7,5кВт, але не більш як 37кВт, нові:АИМ 132M-2 B35 2081- 11kw15шт.АИМ 160M-2 B3 1081- 18,5kw- 4шт.АИМ 200M-2 B3 1081- 37kw- 2шт.АИР 132M2 B35 2081- 11kw- 40шт.АИР 132M-4 B3 1081- 11kw- 50шт.АИР 160M-2 B3 1081- 18,5kw- 15шт.АИР 160S-4 B3 1081- 15kw- 25шт.АИР 200L-6 B3 1081- 30kw- 10шт.АИР 225M-6 B35 2081- 37kw- 10шт.Товари не військового призначення, для цивільного використання. Торговельна марка- ELMO Виробник- GUANGLU ELECTRICAL CO.,LTD.Країна виробництва- CN;

- Електродвигуни асинхронні, змінного струму, 3-х фазні, 50Hz, IP55, 220V/380V/660V потужністю понад 750Вт(0,75кВт), але не більш як 7,5кВт, нові: АИМ 80A-4 B35 2081- 1,1kw- 15шт.АИМ 80B-4 B35 2081- 1,5kw- 10шт.АИМ 90L-4 B3 1081- 2,2kw- 15шт.АИМ 100L-4 B35 2081- 4kw- 20шт.АИМ 112M-4 B35 2081- 5,5kw- 15шт.АИР 80A-2 B3 1081- 1,5kw- 100шт.АИР 90L-4 B35 2081- 2,2kw- 50шт.АИР 90L-2 B3 1081- 3kw- 90шт.АИР 90L-4 B3 1081- 2,2kw- 100шт.АИР 100L-2 B3 1081- 5,5kw- 200шт.АИР 100L-6 B3 1081- 2,2kw- 70шт.АИР 112MB-6 B35 2081- 4kw- 30шт.Товари не військового призначення, для цивільного використання. Торговельна марка- ELMO Виробник- GUANGLU ELECTRICAL CO.,LTD. Країна виробництва- CN;

- Електродвигуни асинхронні, змінного струму, 3-х фазні, 50Hz, IP55, 380V/660V потужністю понад 37кВт, але не більш як 75кВт, нові: АИМ 200L-2 B3 1081- 45kw5шт.АИМ 200L-4 B3 1081- 45kw- 3шт.АИМ 250M-8 B3 1081- 45kw- 2шт.АИР 200L-4 B3 1081- 45kw- 15шт.Товари не військового призначення, для цивільного використання. Торговельна марка- ELMO Виробник- GUANGLU ELECTRICAL CO.,LTD.Країна виробництва- CN;

- Частини, призначені виключно для електродвигунів, нові: АИР 71A-2 B5 Flange / Фланець - 10шт.АИР 90L-2 B5 Flange in IRON / Фланець залізний - 10шт.АИР 100L-2 B5 Flange in IRON / Фланець залізний - 10шт.АИР 132M-2 B5 Flange in IRON / Фланець залізний - 10шт.АИР 160S-4 B5 Flange in IRON / Фланець залізний - 10шт.Товари не військового призначення, для цивільного використання. Торговельна марка- ELMO Виробник- GUANGLU ELECTRICAL CO.,LTD. Країна виробництва- CN.

Митна вартість товару була визначена декларантом за основним методом (ціною договору) відповідно до вартості, сплаченої позивачем за товар.

Також до митної вартості відповідно до вимог ч. 10 ст. 58 МК України декларантом було включено витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України.

Для підтвердження обґрунтованості заявленої в митних деклараціях митної вартості та обраного методу її визначення митному органу було надано наступні документи: - митна декларація № 25UA63U5 від 31.03.2025; - проформа-інвойс № RTGL-DNP2408 від 16.08.2024; - специфікація № 99 від 16.08.2024 + сертифікат Китайської палати міжнародної торгівлі № 253326В0/000176 від 14.01.2025; - прайс-лист виробника від 16.08.2024 (комерційна пропозиція); - комерційний інвойс № RTGL-DNP2408 від 20.12.2024 + сертифікат Китайської палати міжнародної торгівлі № 253326В0/000175 від 14.01.2025; - пакувальний лист б/н від 20.12.2024; - пакувальний лист б/н від 20.12.2024 (з розбивкою по контейнерам); - платіжна інструкція № 235 від 23.08.2024; - платіжна інструкція № 2 від 24.12.2024; - платіжна інструкція № 3 від 14.02.2025; - коносамент № UTRUST24122510 від 09.01.2025; - автотранспортна накладна № 5220 від 28.03.2025; - автотранспортна накладна № 5221 від 28.03.2025; - автотранспортна накладна № 5222 від 28.03.2025; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2408/1 від 20.12.2024; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2408/2 від 20.12.2024; - комерційний інвойс № RTGL-DNP2408/3 від 20.12.2024; - митна декларація країни відправлення № 05223628 від 31.12.2024 + сертифікат Китайської палати міжнародної торгівлі № 253326В0/000192 від 18.02.2025; - договір транспортно-експедиторського обслуговування № 1792-Т/24 від 15.04.2024; - рахунок від експедитора № 58358 від 28.03.2025; - довідка про транспортні витрати № 8881 від 28.03.2025; - договір експедитора з перевізником № КП-000006/24 від 04.01.2024; - договір експедитора з перевізником № КП-000088/24 від 12.02.2024; - договір експедитора з перевізником № 0101-T/24 від 01.01.2024; - зовнішньоекономічний договір (контракт) поставки № 8-10/01/18 від 10.01.2018; - додаткова угода № 12 від 29.12.2023; - додаткова угода № 13 від 04.01.2024; - додаткова угода № 14 від 02.12.2024; - додаткова угода № 15 від 18.12.2024; - договір про надання послуг митного брокера № 11/2023 від 06.12.2023; - лист-роз`яснення декларанта для митниці № 1 від 03.01.2025; - лист-відповідь декларанта б/н від 31.03.2025.

Проте незважаючи на надання декларантом всіх вищезазначених документів та пояснень, Одеською митницею було відмовлено у митному оформленні, надано Картку відмови № UA500500/2025/000265 від 31.03.2025 та прийнято рішення про коригування митної вартості № UA500500/2025/000166/2 від 31.03.2025.

На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) 25UA63U5 від 31.03.2025 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000166/2 від 31.03.2025 року а саме:

1) поставка товарів здійснювалась на підставі контракту від 10.01.2018 № 8-10/01/18 (далі Контракт), укладеного між GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. (продавець) та ТОВ «ДНІПРОРЕСУРС» (покупець), який відповідно до графи 44 ЕМД від 31.03.2025 № UA500500/2025/010363 визначено декларантом під кодом 4104 зовнішньоекономічний контрактом купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів. Однак, зазначене не підтверджується поданими до митного оформлення товаросупровідними документами у зв`язку з відсутністю в них інформації щодо виробника товару GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD., що може свідчити про недостовірність декларування таких відомостей. При цьому, згідно з пунктом 5.3 Контракту в редакції додаткової угоди від 04.01.2024 № 13 після отримання 100 відс. платежу продавець зобов`язаний протягом 10 календарних днів відправити авіа-поштою DHL, зокрема, інші документи на вимогу покупця чи норм діючого законодавства;

2) поставка товарів здійснювалась на підставі контракту від 10.01.2018 № 8-10/01/18 (далі Контракт), укладеного між GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. (продавець) та ТОВ «ДНІПРОРЕСУРС» (покупець), який відповідно до графи 44 ЕМД від 31.03.2025 № UA500500/2025/010363 визначено декларантом під кодом 4104 зовнішньоекономічний контрактом купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів. Однак, зазначене не підтверджується поданими до митного оформлення товаросупровідними документами у зв`язку з відсутністю в них інформації щодо виробника товару GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD., що може свідчити про недостовірність декларування таких відомостей. При цьому, згідно з пунктом 5.3 Контракту в редакції додаткової угоди від 04.01.2024 № 13 після отримання 100 відс. платежу продавець зобов`язаний протягом 10 календарних днів відправити авіа-поштою DHL, зокрема, інші документи на вимогу покупця чи норм діючого законодавства;

3) відповідно до вимог статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таким чином, умови здійснення платежу за товар не визначені.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) копію митної декларації країни відправлення ( з перекладом на українську мову згідно ст.254 МКУ).

31.03.2025 декларантом ТОВ «СТАР ЛАЙТ ЛОГІСТІК» надіслано лист яким повідомлено що інших документів надано не буде.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості більшим та становить: по товару №1 заявлену митну вартість скориговано до рівня 4,59 дол. США/кг (574,66 дол. США/шт.) за ЕМД від 23.01.2024 №UA100400/2024/310882 ніж заявлено декларантом 2,7074 дол. США; по товару №2 заявлену митну вартість скориговано до рівня 4,57 дол. США/кг (151,8454 дол. США/шт.) (МД від 05.12.2023 № UA209140/2023/033834), ніж заявлено декларантом 2,4176 дол. США/кг; по товару № 4 заявлену митну вартість скориговано до рівня (5009,96 дол. США/шт.) 4,55 дол. США/кг (МД від 30.01.2024 №UA500500/2024/003273), ніж заявлено декларантом 2,5928 дол. США/кг; товару №5 заявлену митну вартість скориговано до рівня 4,59 дол. США/кг (1407,66 дол. США/шт.) (МД від 25.10.2023 № UA100320/2023/035541). ніж заявлено декларантом 2,4314 дол. США/кг; по товару №6 заявлену митну вартість скориговано до рівня 8,0857 дол. США/кг нетто (МД від 27.11.2023 N№UA403070/2023/005552) ніж заявлено декларантом 1,67 дол. США/кг.

Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) 25UA19U4 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI.

Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 1 196 314,81 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Зважаючи на безпідставну відмову митного органу в розмитнені товару за митною вартістю, визначеною декларантом, та на підставі повного пакету документів для митного оформлення товару, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 ст. 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідачем згідно ч. 5 ст. 54 МК України витребувані митна декларація країни експорту, документи, що містять відомості про вартість страхування, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Також було повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14, від 20.10.2020 у справі №809/1056/16 та ін.

Розглядаючи даний спір, суд встановив, що позивачем як при декларуванні товарів, так і на вимогу митниці, надано всі наявні у нього документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем при митному оформленні товару надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару. Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності, зважаючи на наступне.

Щодо зауважень митного органу про те, що поставка товарів здійснювалась на підставі контракту від 10.01.2018 № 8-10/01/18, укладеного між GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. (продавець) та ТОВ «ДНІПРОРЕСУРС» (покупець), який відповідно до графи 44 ЕМД від 31.03.2025 № UA500500/2025/010363 визначено декларантом під кодом 4104 зовнішньоекономічний контрактом купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів. Однак, зазначене не підтверджується поданими до митного оформлення товаросупровідними документами у зв`язку з відсутністю в них інформації щодо виробника товару GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD., що може свідчити про недостовірність декларування таких відомостей. При цьому, згідно з пунктом 5.3 Контракту в редакції додаткової угоди від 04.01.2024 № 13 після отримання 100 відс. платежу продавець зобов`язаний протягом 10 календарних днів відправити авіа-поштою DHL, зокрема, інші документи на вимогу покупця чи норм діючого законодавства.

Так, однією з підстав, з яких, на думку відповідача, основний метод визначення митної вартості не може бути застосовано, є ненадання декларантом документів, що підтверджують статус виробника Компанії GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. (Китай), таких як копія ліцензії на виробництво товарів (в Китаї), копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару, копія сертифікату власного виробництва, копія сертифікату на систему якості товару, копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду тощо.

При цьому надання таких документів, які за своєю суттю є внутрішніми документами контрагента позивача в іншій країні Китаї, не передбачено жодною нормою законодавства.

Відповідач зазначає, що відсутність доказів того, що GUANGLU ELECTRICAL CO., LTD. (Китай) є саме виробником товару, а не просто постачальником, може свідчити про недостовірність декларування.

На противагу цьому позивач наголошує, що його контрагент в Китаї дійсно є виробником, проте взагалі незрозуміло, як саме його статус (будь-то виробник, дилер/дистриб`ютор, постачальник) може впливати на визначення митної вартості товару. Відповідач в оскаржуваному рішенні ніяк не пояснює цей причинний зв`язок та нічого не вказує про те, які саме розбіжності усуватимуть докази статуту виробника.

У свою чергу, відповідно до п. 1.1. Контракту поставки Продавець зобов`язується виготовити та передати у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар в асортименті, у кількості та за цінами, зазначеними в рахунках-фактурах, що є невід`ємною частиною контракту.

Тобто з самого предмета контракту, укладеного позивачем з його китайським партнером, випливає, що продавець виготовляє та передає у власність покупця виготовлений товар.

Таким чином, вищезазначена підстава для коригування митної вартості є неспроможною та безпідставною.

Крім того, митницею зазначено, що відповідно до частини другої статті 6 Закону України від 12.05.1991 № 12023-ХІІ «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції. З урахуванням викладеного, декларантом не надано сертифіката якості заводу-виробника, який, з урахуванням пункту 5.3 Контракту та вимог частини другої статті 6 Закону України від 12.05.1991 № 12023-ХІІ «Про захист прав споживачів», повинен надаватись покупцю, та, в свою чергу, підтверджувати заявлені відомості про виробника товарів.

Суд зазначає, що Закон України «Про захист прав споживачів» не регулює відносини за зовнішньоекономічним контрактом, укладеним позивачем з китайським партнером.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які надаються для підтвердження митної вартості. У свою чергу, частиною 5 статті 53 Митного кодексу України заборонено органу доходів і зборів вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Документи, які підтверджують належну якість продукції не входять у цей перелік, відповідно зауваження митниці щодо його відсутності не може розцінюватися як розбіжність, яка впливає на числові значення митної вартості.

У постанові Верховного Суду від 16.11.2018 року по справі №813/1012/17 висловлена правова позиція стосовно ненадання до митного оформлення декларантом документів на підтвердження якості товару, яка полягає у тому, що виключний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості, наведений у статті 53 Митного кодексу України, і серед цього переліку відсутні документи щодо якості товарів.

Так, документи щодо якості товарів не підтверджують та не спростовують ціну товару, відповідно не впливають на числові значення митної вартості товару.

Крім того, митним органом зазначено щодо умов оплати: відповідно до вимог статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таким чином, умови здійснення платежу за товар не визначені.

З огляду на матеріали справи, під час митного оформлення було надано всі платіжні інструкції, що підтверджують оплату позивачем товару у повному обсязі: 23 серпня 2024 року Позивачем було здійснено перший платіж у розмірі 43 560,50 доларів США, що складає 30% від загальної суми замовлення, що підтверджується платіжною інструкцією № 235 від 23.08.2024; 24 грудня 2024 року Позивачем було здійснено другий платіж у розмірі 43 560,50 доларів США, що складає 30% від загальної суми замовлення, що підтверджується платіжною інструкцією № 2 від 24.12.2024; 14 лютого 2025 року Позивачем було здійснено платіж у розмірі 58 080,68 доларів США, що складає 40% від загальної суми замовлення, що підтверджується платіжною інструкцією № 3 від 14.02.2025.

Загальна сума за наданими платіжними інструкціями чітко відповідає загальній сумі Проформи-інвойсу № RTGL-DNP2408 від 16.08.2024 та Комерційного інвойсу № RTGL-DNP2408 від 20.12.2024 і становить 145 201,68 доларів США.

При цьому умови здійснених платежів також чітко відповідають умовам оплати, погодженим сторонами у контракті поставки: так, п. 3.2. та 3.3. Контракту поставки у редакції додаткової угоди № 13 від 04.01.2024 передбачено, що покупець здійснює оплати частинами у розмірі 30%, 30% та 40% від загальної суми інвойсу. Як зазначено вище, розмір кожного платежу за платіжною інструкцією чітко відповідає розміру платежу, який має бути здійснений відповідно до умов контракту (становить 30%, 30% та 40% відповідно).

Відповідач не зазначив в оскаржуваному рішенні, у чому саме полягає розбіжність. При цьому позивачем надано всі платіжні документи, які чітко підтверджують ціну, що фактично сплачена позивачем за товар.

Вирішуючи спір, суд враховує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу щодо такого застосування судом статей 53, 54 МК України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 23.10.2021 у справі №815/4821/16 (касаційне провадження №К/9901/39168/18), але не виключно.

З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу стосовного того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо цієї складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, є необґрунтованими.

Зазначивши у оскаржуваному рішенні про виявлені розбіжності, митний орган не зазначає яким чином це вплинуло на митну вартість товару та чому це є перешкодою до її визначення за першим методом.

Тобто, за встановленими у цій справі обставинами, суть виявлених митним органом недоліків знайшла своє відображення безпосередньо у рішенні про коригування митної вартості, які у процедурі митного оформлення є кінцевими та позбавляють декларанта можливості подавати додаткові документи. В той же час у вимогах про надання додаткових документів відповідач не зазначив законодавчо визначених підстав для цього та не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів неможливо визначитись з правильністю (неправильністю) визначення декларантом митної вартості товару, а виключно наведено пропозицію надання додаткових документів за переліком, встановленим частиною третьої статті 53 МК України.

Такий підхід відповідача суперечить нормам статті 53 МК України, оскільки встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Натомість, у цій справі декларант фактично був позбавлений можливості зрозуміти, які саме складові митної вартості викликали сумнів у митного органу та які належить усунути додатковими документами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 у справі № 1.380.2019.000724 (адміністративне провадження №К/9901/25406/19).

Крім того, Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 820/231/16, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що витребовуючи перелік документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що для митного оформлення позивачем були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Згідно зі ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено судом, за результатами проведеної консультації, митну вартість товарів скориговано та визначено за резервним методом відповідно до ст. 64 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу. Попередні методи не застосовувалися з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані уповноваженою особою позивача для митного оформлення товару документи відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсах, специфікації).

При цьому суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Під час розгляду справи митний орган не довів належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно було прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

Згідно рішення п. 71 Європейського суду з прав людини у справі "Звежинський проти Польщі" позбавлення майна, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності.

Під час втручання необхідно дотримуватися "справедливої рівноваги" між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі "Pressos Compania Naviera S. A." та інші проти Бельгії". Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар.

При цьому, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок.

Крім цього, згідно п. 17 рішення ЄСПЛ у справі «TOB «Полімерконтейнер» проти України», будь-яке втручання, включаючи те, яке виникло в результаті заходів для забезпечення сплати податків, не повинно порушувати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Важливість забезпечення такого балансу в цілому відображається в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на зацікавлену особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки про недотримання позивачем вимог митного законодавства і не довів правомірності оскаржуваних рішення про коригування митної вартості та картки відмови, у зв`язку із чим останні підлягають скасуванню.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОРЕСУРС» (65003, Одеська обл., місто Одеса, вул. Чорноморського козацтва, будинок 103, офіс 428; ) до Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А; ) про визнання протиправними та скасування рішення щодо визначення (корегування) митної вартості товару задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500500/2025/000166/2 від 31.03.2025.

Стягнути з бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОРЕСУРС» судовий збір в розмірі 14 356 грн (чотирнадцять тисяч триста п`ятдесят шість грн).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк