Справа № 640/17402/22
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року Справа№640/17402/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кошкош О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2022 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 27.05.2022 №4487/89 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на імміграцію в Україну з урахуванням висновків суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 18.03.2021 звернулася до відповідача із заявою про імміграцію в України на підставі п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону України Про імміграцію, як особа яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, однак рішенням від 27.05.2022 № 4487/89 було відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Вважаючи рішення відповідача від 27.05.2022 № 4487/89 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулася до суду із цим позовом.

13.10.2022 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні). Зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені матеріали особової справи ОСОБА_1 ; всі матеріали, що були, або які мали бути взяті ними до уваги при прийняті рішення, вчиненні дій, допущення бездіяльності з приводу яких подано позов. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106161245).

24.10.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що 18.03.2021 позивач звернулася до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону України Про імміграцію, як особа яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

На підставі заяви від 18.03.2021 посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області було здійснено перевірку, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку формування квоти імміграції, Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень.

Відповідач вказав, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області 27.05.2022 затверджено висновок, яким встановлено, що у ОСОБА_1 відсутні підстави для надання дозволу на імміграцію відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону України Про імміграцію за територіальним походженням, оскільки ОСОБА_1 раніше перебувала у громадянстві України, а тому на підставі п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України Про імміграцію відповідачем прийнято рішення № 4487/89 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Також відповідач зазначив, що відділом міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції у м. Києві надано відповідь про те, що стосовно ОСОБА_1 в банку даних Інтерполу наявна інформація: паспорт знаходиться в розшуку. Також, 25.05.2022 було сформовано витяг особової справи ОСОБА_1 , відповідно до якого паспорт ОСОБА_1 значиться як втрачений.

27.10.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважає твердження викладені відповідачем у відзиві необґрунтованими.

Обґрунтовуючи відповідь на відзив позивач зазначає, що інформація про втрату паспорта не відповідає дійсності, оскільки не зверталася до правоохоронних органів із заявою щодо втрати паспорта.

27.10.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання про витребування доказів, у якому позивач просить витребувати у відділу міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції у м. Києві інформацію з банку Інтерполу про паспорт НОМЕР_1 , виданий 18.03.2020 Російською Федерацією на ім`я громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду.

З метою забезпечення розгляду адміністративної справи здійснено автоматизований розподіл судових справ між іншими окружними адміністративними судами України.

Адміністративну справу передано до Донецького окружного адміністративного суду. За результатами автоматизованого розподілу справи головуючим у даній справі призначено суддю Кошкош О.О.

20.03.2025 ухвалою Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу № 640/17402/22 прийнято до розгляду суддею Кошкош О.О. Зобов`язано позивача в 5-ти денний строк з дня отримання цієї ухвали надати суду засобами електронного зв`язку через підсистему ЄСІТС Електронний суд або на електронну пошту суду: актуальну інформацію про місцезнаходження, адресу електронної пошти та номер засобів зв`язку з ним; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; документ про відмову від громадянства Російської Федерації.

20.03.2025 ухвалою Донецького окружного адміністративного суду витребувано у відділу міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції у м. Києві інформацію з бази даних Інтерполу про паспорт НОМЕР_1 , що належить громадянці Російської Федерації ОСОБА_1

26.03.2025 на адресу Донецького окружного адміністративного суду від відділу міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшов лист № , в якому зазначено, що відомості за наявними банками даних Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, станом на 26.03.2025 щодо ОСОБА_1 паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_1 відсутні.

09.06.2025 ухвалою Донецького окружного адміністративного суду витребувано у відповідача засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копії документів, що підтверджують раніше перебування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у громадянстві України.

13.06.2025 на виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 09.06.2025 відповідачем надано витребувані документи.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Черевач, Чорнобильського р-н, Київської обл., що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 25.05.1952.

07.02.2004 ОСОБА_1 видано паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_3 .

01.04.2008 ОСОБА_1 отримала тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_4 , строк дії безстроково.

07.06.2017 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві із заявою № 1489/2017 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням. Також подано зобов`язання про припинення іноземного громадянства протягом двох років з моменту набуття громадянства України.

Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 10.10.2017 ОСОБА_1 оформлено набуття громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України Про громадянство України від 18.01.2001 № 2235-III.

21.05.2019 ОСОБА_1 звернулась до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київської області із заявою про надання їй громадянства України.

23.05.2019 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийнято рішення про документування ОСОБА_1 тимчасовим посвідченням громадянина України до 10.10.2019.

27.05.2019 ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_5 від 23.05.2019 та надано строк з 23.05.2019 до 10.10.2019 для відмови від громадянства Російської Федерації.

14.01.2020 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на підставі подання про скасування рішення про набуття громадянства України, прийнято рішення про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 10.10.2017 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням.

24.01.2020 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області сформовано довідку про припинення громадянства України № 1/2020, якою повідомлено ОСОБА_1 про те, що рішенням Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київської області від 14.01.2020 оформлено припинення громадянства України на підставі ст. 21 Закону України Про імміграцію.

18.03.2020 ОСОБА_1 було видано вдруге паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_1 з терміном дії до 18.03.2025.

18.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону України Про імміграцію, як особа яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

В графі чи перебували раніше в громадянстві України ОСОБА_1 вказала Ні.

На підставі заяви від 18.03.2021 посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області було та направлено запити до Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київської області, Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, відділу міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 30.04.2021 № 91-5224/0/18-21 відповідача повідомлено, що станом на 30.04.2021 інформація про ОСОБА_1 щодо заборони у в`їзді в Україну відсутня.

Листом Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 07.06.2021 № 23328/1/8010-21 відповідача повідомлено, що компрометуючі матеріали щодо ОСОБА_1 відсутні.

Листом Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київської області від 01.07.2021 № 27102/1/8010-21 відповідача повідомлено, що інформація про підстави для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію відповідно до ст. 10 Закону України Про імміграцію відсутня.

Відповідно до витягу пошуку втрачених проїзних або ідентифікаційних документів, посвідчення особи за ідентифікаційним номером НОМЕР_6 , що видане країною Чилі знаходиться у вказаному реєстрі.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області 27.05.2022 затверджено висновок, яким встановлено, що у ОСОБА_1 відсутні підстави для надання дозволу на імміграцію відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону України Про імміграцію за територіальним походженням, оскільки ОСОБА_1 раніше перебувала у громадянстві України, а тому на підставі п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону України Про імміграцію відповідачем прийнято рішення № 4487/89 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Не погоджуючись із рішенням відповідача, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, які знаходяться в Україні на законних підставах користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж самі обов`язки, що і громадяни України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773) іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання (ч. 1 ст. 4 Закону № 3773-VI).

Умови та порядок імміграції в України іноземців та осіб без громадянства, регулюється Законом України "Про імміграцію" від 07.06.2001 № 2491-III (далі - Закон N 2491-III, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В розумінні положень ст. 1 Закону № 2491-III, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; квота імміграції - це гранична кількість іноземців та осіб без громадянства, яким передбачено надати дозвіл на імміграцію протягом календарного року; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію;

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону № 2491-III квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів, зокрема особи, які раніше перебували в громадянстві України, а відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону № 2491-III, дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно ст. 6 Закону № 2491-III центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів: 1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; 2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; 3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються; 4) організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання; 5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Порядок та перелік документів, необхідних для вирішення питання про надання дозволу на імміграцію, визначені ст. 9 Закону № 2491-III.

Так, згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 2491-III заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: 1) особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання; 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до ч. 2 та 5 ст. 9 Закону № 2491-III заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.

Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Вимога пункту 5 не поширюється на осіб, зазначених у пунктах 1, 3, 6 частини третьої статті 4 цього Закону.

Крім зазначених документів подаються, зокрема для осіб, зазначених у п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону № 2491-III, - документ, який підтверджує, що особа раніше перебувала в громадянстві України (п. 5 ч. 7 ст. 9 Закону № 2491-III), а відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 4 Закону № 2491-III - документи, що підтверджують право особи на набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону України "Про громадянство України" (п. 11 ч. 7 ст. 9 Закону № 2491-III).

У разі неподання особою всіх визначених цим Законом документів заява про надання дозволу на імміграцію не приймається.

Термін розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію не може перевищувати одного року з дня її подання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1983 від 26.12.2002 затверджено Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок № 1983).

Підпунктом 2 п. 2 Порядку № 1983 передбачено, що рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні органи ДМС - стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції або є іммігрантами позаквотової категорії (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС), а саме, зокрема осіб, які раніше перебували в громадянстві України.

Підпунктом 3 п. 2 Порядку № 1983 передбачено, що рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні підрозділи ДМС - стосовно іммігрантів, які на законних підставах перебувають на території України і є іммігрантами позаквотової категорії (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС або територіальний орган), а саме, зокрема осіб, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Відповідно до п. 9 Порядку № 1983, МВС, органи Національної поліції, СБУ та її регіональні органи, Держприкордонслужба відповідно до компетенції вживають у місячний строк за зверненням ДМС, її територіальних органів та територіальних підрозділів заходів, зокрема до виявлення серед осіб, які подали заяву про надання дозволу на імміграцію, таких, яким дозвіл на імміграцію не може бути наданий відповідно до ст. 10 Закону України "Про імміграцію"; до встановлення відомостей, що можуть бути підставою для скасування дозволу на імміграцію згідно із статтею 12 Закону України "Про імміграцію".

Згідно п. 11 Порядку № 1983, для отримання дозволу на імміграцію разом із заявою встановленого ДМС за погодженням з МЗС зразка подаються: паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, у тому числі рішення про визнання особою без громадянства в Україні (після пред`явлення повертається), та копія його сторінок; засвідчений у встановленому законодавством порядку переклад українською мовою сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, у тому числі рішення про визнання особою без громадянства в Україні, з особистими даними; три фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; документ про місце проживання (в Україні та за кордоном). Документом про місце проживання на території України для осіб, які отримали посвідки на тимчасове проживання, є довідка про реєстрацію місця проживання. Місце проживання в Україні осіб, які тимчасово на законних підставах перебувають на її території, підтверджується документами, передбаченими абзацом сьомим підпункту 1 пункту 9 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150; документально підтверджені відомості про склад сім`ї (копії свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, документів про усиновлення, встановлення опіки чи піклування тощо); документ, виданий лікувально-профілактичним закладом про відсутність у заявника хвороб, зазначених у пункті 5 частини п`ятої статті 9 Закону України "Про імміграцію" (крім осіб, зазначених у пунктах 1 і 3 частини третьої статті 4 Закону). Особи, які постійно проживають за межами України, подають документ, виданий лікувальним закладом держави за місцем проживання, який підлягає легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; довідка, видана компетентним органом держави попереднього проживання або її дипломатичним представництвом чи консульською установою в Україні, про відсутність судимості (крім осіб, зазначених у пунктах 1, 3 і 6 частини третьої статті 4 Закону України "Про імміграцію"). У виняткових випадках такі відомості можуть бути отримані ДМС чи територіальними органами і підрозділами шляхом надсилання відповідного запиту компетентним органам іноземних держав, з якими укладено договір про правову допомогу у цивільних, сімейних та кримінальних справах; квитанція про сплату державного мита або консульського збору, якщо за дії, пов`язані з наданням дозволу на імміграцію, законодавством передбачена їх сплата, або документ, який підтверджує наявність пільг щодо сплати.

Пунктом 12 Порядку № 1983 передбачено, що територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, інформацію, зазначену ними у заяві про надання дозволу на імміграцію, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; проводять перевірку законності перебування в Україні іммігранта з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (система Аркан), або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби; проводять перевірку даних іммігранта за банками даних Інтерполу з метою отримання інформації, яка є підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 10 Закону України Про імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

Відповідно до п. 14 Порядку № 1983 територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ та Держприкордонслужби.

МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит.

Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць.

Таким чином, Законом № 2491-III та Порядком № 1983 регламентований перелік документів та порядок їх розгляду. У той же час, оскільки відповідні територіальні органи і підрозділи, які забезпечують провадження у справах з питань імміграції, можуть затребувати інші документи, що уточнюють наявність підстав для надання дозволу на імміграцію, з огляду на що, перелік документів не є вичерпним та може бути розширений на розсуд відповідного суб`єкта владних повноважень.

Підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію встановлені ст. 10 Закону № 2491-III.

Відповідно до ст. 10 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Положення пунктів 1, 3 не поширюються на осіб, зазначених у п. 1, 3 ч. 3 ст. 4 Закону № 2491-III.

Згідно матеріалів справи, підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 4 № 2491-III за територіальним походженням, є те, що ОСОБА_1 раніше перебувала у громадянстві України, а тому на підставі п. 6 ч. 1 ст. 10 № 2491-III відповідачем прийнято рішення № 4487/89 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Оцінюючи доводи сторін і надані ними докази щодо наявності чи відсутності підстави, передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 10 Закону № 2491-III, для відмови позивачу у наданні дозволу на імміграцію, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2020 по справі № 756/8353/20 встановлено факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жіночої статі, уродженки с. Черевач, Чорнобильського р-н, Київської обл., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 правовстановлюючих документів, а саме паспорту НОМЕР_3 , виданий 07.02.2004 МВП-3 УВП м. Сургута Ханти-Мансійського автономного округу, код підрозділу 863-016, на ім`я ОСОБА_1 , та свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_2 .

При розгляді вказаної справи судом встановлено, що на підставі паспорту громадянина Російської Федерації № НОМЕР_3 , що виданий 07.02.2004 МВП-3 УВП м. Сургута Ханти-Мансійського автономного округу, код підрозділу 863-016, позивач набула російського громадянства та отримала паспорт на ім`я " ОСОБА_1 (укр.м.)" або ОСОБА_1 (рос. м.).

01.04.2008 ОСОБА_1 отримала тимчасову посвідку на проживання в Україні № НОМЕР_8 на ім`я " ОСОБА_1 ".

В 2019 році ОСОБА_1 звернулась до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київської області із заявою про надання їй громадянства України.

23.05.2019 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Семенік А.Р. видало тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_5 та надано строк з 23.05.2019 до 10.10.2019 для відмови від громадянства Російської Федерації.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, із урахуванням встановлених при розгляді справи обставин, а також приюдиційних обставин встановлених судовим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2020 по справі № 756/8353/20, суд встановив, що ОСОБА_1 :

- 07.02.2004 першочергового набула Російського громадянства, в подальшому на підставі рішення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 10.10.2017 ОСОБА_1 оформлено набуття громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України Про громадянство України від 18.01.2001 № 2235-III;

- 23.05.2019 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийнято рішення про документування ОСОБА_1 тимчасовим посвідченням громадянина України до 10.10.2019;

- 27.05.2019 ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_5 від 23.05.2019 та надано строк з 23.05.2019 до 10.10.2019 для відмови від громадянства Російської Федерації;

- 14.01.2020 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на підставі подання про скасування рішення про набуття громадянства України, прийнято рішення про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 10.10.2017 про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням;

- 24.01.2020 Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області сформовано довідку про припинення громадянства України № 1/2020, якою повідомлено ОСОБА_1 про те, що рішенням Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київської області від 14.01.2020 оформлено припинення громадянства України на підставі ст. 21 Закону України Про імміграцію;

- 18.03.2020 ОСОБА_1 видано вдруге паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_1 з терміном дії до 18.03.2025.

Щодо наявності в ОСОБА_1 громадянства України, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, 27.05.2019 ОСОБА_1 видало тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_5 від 23.05.2019.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про громадянство України від 18.01.2001 № 2235-III тимчасове посвідчення громадянина України - документ, який посвідчує особу і підтверджує її належність до громадянства України.

Документами, що підтверджують громадянство України, зокрема є тимчасове посвідчення громадянина України (ст. 5 Закону України Про громадянство України від 18.01.2001 № 2235-III).

Згідно п.п. є п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус від 20.11.2012 № 5492-VI, тимчасове посвідчення громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Отже, дослідивши вказані обставини справи та аналізуючи норми Закону № 2235-III та Закону № 5492-VI, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 перебувала у громадянстві України, оскільки мала тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_5 від 23.05.2019, яке в свою чергу посвідчує особу та підтверджує її належність до громадянства України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення від 27.05.2022 № 4487/89 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 4 № 2491-III за територіальним походженням, оскільки ОСОБА_1 раніше перебувала у громадянстві України, що в свою чергу передбачає інший порядок та перелік документів, необхідних для вирішення питання про надання дозволу на імміграцію.

Твердження відповідача про те, що паспорт ОСОБА_1 знаходиться в розшуку не знайшло свого підтвердження, оскільки згідно листа відділу міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції у м. Києві від 26.03.2025 № , відомості за наявними банками даних Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, станом на 26.03.2025 щодо ОСОБА_1 паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_1 відсутні.

Твердження відповідача про те, що паспорт громадянина Російської Федерації НОМЕР_1 згідно витягу пошуку втрачених проїзних або ідентифікаційних документів, значиться як втрачений, суд оцінює критично, оскільки дослідивши вказаний витяг, судом встановлено, що в ньому міститься інформація про посвідчення особи за ідентифікаційним номером НОМЕР_6 , що виданий країною Чилі.

Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, підстави винесення оскаржуваного рішення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судового збору не здійснюється у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (адреса: 02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-а, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Повний текст рішення складено та підписано 25 червня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя О.О. Кошкош