Справа № 300/3663/25
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 рокуСправа № 300/3663/25 пров. № А/857/24482/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Гладкій С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції м.Львові справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Тобакко» про забезпечення позову до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Закарпатській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року (суддя Могила А.Б., м.Івано-Франківськ), -

ВСТАНОВИВ :

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Тобакко» (далі ТОВ) звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, поданою до пред`явлення позовної заяви, визначивши відповідача Головне управління ДПС у Закарпатській області (далі Головне управління), в якій просить зупинити дію рішення від 23.05.2025 № 205 (вих. № 2302/АП/07-16-09-04-10 від 23.05.2025) про виключення відомостей з Єдиного реєстру місць зберігання зареєстрованих ТОВ за адресою вул. Івана Франка, буд. 134, м. Мукачево, Закарпатська область, індивідуальний номер місця зберігання № 5 (далі Заява, Рішення відповідно).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року Заяву ТОВ задоволено. Зупинено дію Рішення, до набрання законної сили судовим рішенням у справі про оскарження Рішення.

Не погодившись із постановленою ухвалою її оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, просить таку скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні Заяви відмовити.

В апеляційній скарзі вказує, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову, такий захід забезпечення позову не відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), застосування заходів забезпечення позову в цьому випадку фактично вирішує справу по суті.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законними та обґрунтованими, просить залишити його без змін, а апеляційну скарги - без задоволення.

Заявник просив про розгляд справи у відсутності його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвали, суд першої інстанції дійшов висновку, що без вжиття заходів забезпечення позову та зупинення дії оскаржуваного рішення, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів платника буде неможливо.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

З матеріалів справи видно, що основним видом господарської діяльності ТОВ є КВЕД 46.35 оптова торгівля тютюновими виробами. Рішенням Головного управління виключено місце зберігання ТОВ з Єдиного державного реєстру місць зберігання, які використовуються ТОВ під час здійснення діяльності.

Згідно з частинами першою, другою статті 150 КАС суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною першою статті 151 КАС визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС).

Виходячи з аналізу наведених норм, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: 1) можливість істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів забезпечення позову; 2) можливість істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень; 4) очевидність ознак порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, оспорюваним рішенням, дією або бездіяльністю.

Апеляційний суд зазначає, що підстави забезпечення позову, що визначені в частині другій статті 150 КАС, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

Також суд апеляційної інстанції наголошує, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, повинні забезпечувати співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Верховний Суд у постанові від 29 серпня 2023 року у справі № 120/1001/23 зазначив, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування Рішення про виключення місця зберігання.

Основним видом діяльності ТОВ є оптова торгівля тютюновими виробами.

У Заяві, заявник посилається на те, що з моменту прийняття оскаржуваного Рішення він позбавлений права здійснювати господарську діяльність, у зв`язку з відсутністю місця зберігання в Єдиному державному реєстрі місць зберігання.

Порядок врегулювання виробництва і обігу спирту етилового врегульовано нормами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481/95-BP).

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР регламентовано визначення основних понять і термінів які наведене у цьому Законі, зокрема:

- місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту етилового, біоетанолу та спиртових дистилятів, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;

- єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться податковими органами і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Відповідно до статті 15 Закону №481/95-BP зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру. Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Виключення місць зберігання з Єдиного реєстру здійснюється податковим органом, який вносив його до Єдиного реєстру, на підставі письмової заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), що був заявником такого місця зберігання, або у разі анулювання ліцензії, виданої такому суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) відповідно до цього Закону, шляхом прийняття відповідного письмового розпорядження не раніше ніж через 10 робочих днів з моменту виникнення передбачених цим Законом підстав.

Із змісту наведених правових норм права слідує, що зберігання тютюнових виробів здійснюється виключно в місцях зберігання, внесених до Єдиного реєстру.

Судом першої інстанції з`ясовано, що у разі продовження дії зазначеного Рішення при його оскарженні ТОВ, останній буде позбавлений можливості здійснювати основні види своєї господарської діяльності.

Таким чином, без вжиття заходів забезпечення позову та зупинення дії оскаржуваного Рішення, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів платника буде неможливо.

Апеляційний суд, погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказане вище Рішення справляє певний вплив на позивача і третіх осіб, з якими позивач має господарські взаємовідносини, і може завдавати шкоди, мати негативні наслідки.

При цьому, ухвала суду першої інстанції, якою вжиті заходи забезпечення позову, жодним чином не встановлює законність чи протиправність оскаржуваного Рішення.

У той же час, вжиття заходів забезпечення позову за цих обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті та не зумовлює його фактичне вирішення по суті і спрямоване на ефективний судовий захист прав та законних інтересів, юридичної особи, що за ним звернулася.

Вказані висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі №300/5005/22.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність зупинення дії Рішення, до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ТОВ про оскарження цього Рішення.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного питання правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 316 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 26 червня 2025 року.