Справа № 280/9664/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2025 року м. Дніпросправа № 280/9664/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.01.2025 року (суддя Сацький Р.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення виготовлено 16.01.2025 року) у адміністративній справі №280/9664/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати певні періоди роботи як пільговий стаж, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі по тексту відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту відповідач ), в якому просила поновити строк на звернення до суду з адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 від 29.03.2023 року №91 щодо відмови в зарахуванні до її страхового стажу періоду роботи з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року; зобов`язати відповідача 2 здійснити перерахунок та виплату її пенсії за віком, починаючи з 19.01.2023 року, із зарахуванням до загального страхового стажу та врахуванням при обчисленні розміру пенсії періоду роботи з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2025 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та просило скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23.03.2023 року звернулася із заявою про перерахунок пенсії, просила зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року, який не було враховано при призначенні пенсії. Апелянт зазначив, що рішенням від 29.03.2023 року №91 Головне управління Пенсійного фонду України в донецькій області відмовило у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу. Апелянт посилався на пункти 2.3, 2., 2.8, 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 року №162. Апелянт зазначив, що у записі трудової книжки про звільнення №8 наявне незавірене виправлення, що є порушенням Інструкції, а надана ОСОБА_1 архівна довідка від 03.03.2023 року №04-25/С-135 не підтверджує спірний період. Апелянт зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не приймало рішення про відмову у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу, а тому покладати на нього зобов`язання про відновлення права на перерахунок пенсії невірно. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 пропущено 6-ти місячний строк звернення до суду. На думку апелянта, про порушене право ОСОБА_1 дізналася у березні 2023 року, після того як отримала рішення пенсійного органу про відмову у перерахунку пенсії. Воєнний стан в Україні, на думку апелянта, не може бути безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.01.2023 року перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно записів №№ 7-8 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1980 року, ОСОБА_1 в період з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року працювала на посаді продавця в магазині «Оптика» №5. 23.03.2023 року ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою №1165 про перерахунок її пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року, яку за принципом екстериторіальності було 29.03.2023 року розглянуто Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та рішенням №91 відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року у зв`язку з тим, що в трудовій книжці в записі про звільнення №8 наявне незавірене виправлення, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівника, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 року №58, а архівна довідка від 03.03.2023 року №04-25/С-135, не підтверджує даний період. Суд врахував, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 01.08.1980року містить записи про періоди роботи ОСОБА_1 , зокрема, за період з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року; записи скріплені підписами відповідальних осіб та печатками підприємства. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався частинами 1, 2, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; статтями 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; пунктами 2.1, 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1; пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637; пунктами 2.3, 2.5, 2.8, 2.11, 2.13, п.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162; п. 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58; п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року №301 та прийшов до висновку про те, що обов`язок щодо внесення достовірних відомостей про працівника під час заповнення трудової книжки покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому наявність таких недоліків в трудовій книжці ОСОБА_1 не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останнього періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці. Обираючи ефективний спосіб правового захисту у спірних правовідносинах, суд прийшов до висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу періоду роботи з 0 1.02.1984 року по 19.04.1986 року.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 19.01.2023 року перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Встановлено, що ОСОБА_1 23.03.2023 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про зарахування до її страхового стажу за період з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року.

Встановлено, що за принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 29.03.2023 року була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та рішенням №91 ОСОБА_1 було відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року у зв`язку з тим, що в трудовій книжці в записі про звільнення №8 наявне незавірене виправлення, що є порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівника, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту України від 29.07.1993 року №58, а архівна довідка від 03.03.2023 року №04-25/С-135, не підтверджує даний період.

Встановлено, що разом із заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи та перерахунку у зв`язку з цим пенсії, ОСОБА_1 надала копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1980 року та архівну довідку архівного управління Запорізької міської ради від 03.03.2023 року №04-25/С-185, згідно якої ОСОБА_1 працювала: дата 01.02.1984 року, магазин №5, професія продавець, наказ №4 згідно документів Запорізького обласного управління Медтехніка» Головного управління «Укрголовмедтехніка» Міністерства охорони здоров`я УРСР. Згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 01.08.1980, ОСОБА_1 в період з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року працювала на посаді продавця в магазині «Оптика» №5 (наказ від 01.02.1984 року №4) та звільнена за переведенням в магазин №10 (наказ від 15.04.1986 року №12).

Згідно форми РС-право, встановлено, що період роботи з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано.

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 56, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, надаються до пенсійного органу документи, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пунктів 2.5, 2.8 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 у випадку виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Виправлені відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення і т. ін. мають повність відповідати оригіналу наказу або розпорядження. При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання рішення пенсійного органу про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року протиправним та зобов`язання пенсійного органу зарахувати вказаний період до страхового стажу ОСОБА_1 , оскільки працівник не несе відповідальність за неправильне заповнення роботодавцем трудової книжки. Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що записи у трудовій книжці НОМЕР_2 від 01.08.1980 року виготовлені чітко та скріплені підписом посадової особи та печаткою.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ефективним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу періоду роботи з 0 1.02.1984 року по 19.04.1986 року, оскільки, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не приймало спірного рішення. У зв`язку з цим підлягають стягненню судові витрати не з Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області, а з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як з суб`єкта владних повноважень, яке прийняло незаконне рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що строк звернення ОСОБА_1 до суду з позовними вимогами про скасування рішення пенсійного органу від 29.03.2023 року підлягає поновленню, оскільки пов`язаний з захистом права на перерахунок та отримання пенсії. Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що строк права особи на отримання пенсії підлягають захисту, однак, не є абсолютними. Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду 17.10.2023 року і просила здійснити їй перерахунок і виплачувати з 19.01.2023 року. Суд апеляційної інстанції вважає, що підлягає захисту право ОСОБА_1 на перерахунок пенсії з 01.11.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід змінити.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.01.2025 року у адміністративній справі №280/9664/24 змінити, а саме: третій та четвертий абзаци резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 01.11.2024 року, із зарахуванням до загального страхового стажу та врахуванням при обчисленні розміру пенсії періоду роботи з 01.02.1984 року по 19.04.1986 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 копійок.».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова