Справа № 320/13197/23
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення різниці у заробітку,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати наказ Державної податкової служби України від 23.03.2023 №306-о про переведення ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Державну податкову службу України запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну посаду;

- стягнути з Державної податкової служби України різницю у заробітку за час перебування на нижчій посаді з відрахуванням всіх податків.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01.02.2024 (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 01.02.2024) позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової служби України від 23.03.2023 №306-о про переведення ОСОБА_1 ;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організаційно-аналітичної роботи та СЕАРП СЕ управління контролю за виробництвом, обігом та ліцензуванням палива Департаменту контролю за підакцизними товарами Державної податкової служби України з 23.03.2023;

- стягнуто з Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи за період з 23.03.2023 по 01.02.2024 в сумі 19 306 грн.;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено;

- рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу організаційно-аналітичної роботи та СЕАРП СЕ управління контролю за виробництвом, обігом та ліцензуванням палива Департаменту контролю за підакцизними товарами Державної податкової служби України з 23.03.2023 звернуто до негайного виконання;

- рішення суду в частині стягнення різниці середнього заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 1960 грн. звернуто до негайного виконання.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що в новому штатному розписі ДПС України вакантна посада начальника відділу на яку б могла претендувати позивач була відсутня.

Звернув увагу суду на те, що законодавством чітко передбачено право суб`єкта призначення пропонувати нижчу вакантну посаду державному службовцю відповідно до професійних компетентностей та наявності вакантних посад. Крім того, протягом 30 календарних днів з моменту ознайомлення з попередженням про наступне звільнення відмови від зайняття запропонованої посади від ОСОБА_1 не надійшло.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що фактично не відбулось зміни функцій ДПС України і Департаменту контролю з підакцизними товарами, скорочення чисельності чи штату. Крім того, їй не було запропоновано всі вакантні посади, зокрема рівнозначні.

Додатково зазначила про те, що попередження про наступне звільнення надано відповідачем через рік після зміни структури, водночас вона має переважне право на залишення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з копією трудової книжки від 01.08.1996 ОСОБА_1 наказом Державної податкової служби України від 23.03.2020 №604-о призначена в порядку переведення з 24.06.2020 на посаду начальника відділу аналітичної роботи в СЕАРП управління контролю за виробництвом, обігом та ліцензуванням палива Департаменту контролю за підакцизними товарами.

Наказом Державної податкової служби України від 16.12.2020 №1339-о переведена на посаду начальника відділу організаційно-аналітичної роботи та СЕА РПСЕ управління контролю за виробництвом обігом та ліцензуванням палива Департаменту контролю за підакцизними товарами з 18.12.2020.

Наказами Державної податкової служби України від 14.01.2022 №22 "Про введення в дію Структури апарату Державної податкової служби України та затвердження Організаційної структури та Переліку індексів структурних підрозділів апарату ДПС" (зі змінами) та від 19.01.2022 №1-ф "Про введення в дію Штатного розпису на 2022 рік Державної податкової служби України" внесено зміни до Організаційної структуру та Штатного розпису ДПС, внаслідок чого реорганізовано управління контролю за виробництвом, обігом та ліцензуванням палива (20 од.) в управління контролю за виробництвом, обігом та ліцензуванням пального з чисельністю 16 од, вивівши з його складу відділ ліцензування пального (4 од) та утворено відділ організаційно-аналітичної роботи та СЕА РПС.

Скорочено посаду начальника відділу організаційно-аналітичної роботи та СЕА РПСЕ управління контролю за виробництвом, обігом та ліцензуванням палива Департаменту контролю за підакцизними товарами Державної податкової служби України без скорочення чисельності та штату державних службовців.

Наказом Державної податкової служби України від 24.02.2022 №243-о встановлено простій у роботі ДПС та її територіальних органах.

21.10.2022 в.о. голови ДПС України затверджено Положення про відділ організаційно - аналітичної роботи та СЕА РПСЕ управління контролю за виробництвом, обігом та ліцензуванням палива Департаменту контролю за підакцизними товарами Державної податкової служби України.

Державною податковою службою України позивачу направлено попередження про наступне звільнення з посади начальника відділу організаційно-аналітичної роботи та СЕА РПСЕ управління контролю за виробництвом, обігом та ліцензуванням палива Департаменту контролю за підакцизними товарами Державної податкової служби України, запропоновано вакантну посаду головного державного інспектора відділу методології з питань адміністрування акцизного податку, ліцензування виробництва та обігу підакцизних товарів управління адміністрування акцизного податку та методології Департаменту контролю за підакцизними товарами.

Також позивача повідомлено про те, що у разі відмови від переведення на запропоновану посаду вона підлягатиме звільненню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" через 30 календарних днів з моменту ознайомлення з попередженням.

Відповідно до протоколу про доведення інформації начальнику відділу організаційно-аналітичної роботи та СЕА РПСЕ управління контролю за виробництвом, обігом та ліцензуванням палива Департаменту контролю за підакцизними товарами ОСОБА_1 від 21.02.2023 попередження про наступне звільнення відправлено позивачу 21.02.2023 о10:29 год. з мобільного телефону головного інспектора відділу кадрового адміністрування кадрового забезпечення Департаменту персоналу ОСОБА_2 (НОМЕР_2) на мобільний телефон (Telegram) ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ).

Наказом Державної податкової служби України від 23.03.2023 №306-о ОСОБА_1 , начальника відділу організаційно-аналітичної роботи та СЕА РПСЕ управління контролю за виробництвом, обігом та ліцензуванням палива Департаменту контролю за підакцизними товарами переведено на посаду головного державного інспектора відділу методології з питань адміністрування акцизного податку, ліцензування виробництва та обігу підакцизних товарів управління адміністрування акцизного податку та методології Департаменту контролю за підакцизними товарами з 23.03.2023 на підставі попередження про наступне звільнення, протоколу про доведення інформації ОСОБА_1 п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу".

Вважаючи протиправним наказ Державної податкової служби України від 23.03.2023 №306-о про переведення на посаду головного державного інспектора відділу методології з питань адміністрування акцизного податку, ліцензування виробництва та обігу підакцизних товарів управління адміністрування акцизного податку та методології Департаменту контролю за підакцизними товарами по позивач звернулась до суду позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що переведення позивача на посаду головного державного інспектора відділу методології з питань адміністрування акцизного податку, ліцензування виробництва та обігу підакцизних товарів управління адміністрування акцизного податку та методології Департаменту контролю за підакцизними товарами здійснено з порушенням ст. 41 Закону України "Про державну службу".

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 5 Закону України "Про державну службу" відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу" державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення.

Відповідно до ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу" суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Таким чином, при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу на суб`єкта призначення або керівника державної служби покладено обов`язок щодо працевлаштування державних службовців, які попереджаються про наступне звільнення, а саме з моменту виникнення обставин, які зумовлюють їх можливе вивільнення.

Аналогічний висновок висловлений Верховним Судом, зокрема, в постановах від 11.05.2023 у справі №380/9574/21, від 12.10.2023 у справі №380/10238/21, від 02.11.2023 у справі №380/9055/22 та від 31.03.2025 у справі №360/48/23, від 25.04.2025 у справі №320/48702/23.

Як встановлено судом першої інстанції 21.02.2023 позивачу направлено попередження про наступне звільнення. У зазначеному попередженні повідомлялось, що відповідно до наказів ДПС України від 14.01.2022 №22 "Про введення в дію Структури апарату Державної податкової служби України та затвердження Організаційної структури та Переліку індексів структурних підрозділів апарату ДПС" (зі змінами) та від 19.01.2022 №1-ф "Про введення в дію Штатного розпису на 2022 рік Державної податкової служби України" скорочується посада державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису ДПС України без скорочення чисельності та штату державних службовців, а також позивачу запропоновано посаду головного державного інспектора відділу методології з питань адміністрування акцизного податку, ліцензування виробництва та обігу підакцизних товарів управління адміністрування акцизного податку та методології Департаменту контролю за підакцизними товарами.

Наказом державної податкової служби України від 23.03.2023 №306-о ОСОБА_1 , начальника відділу організаційно-аналітичної роботи та СЕА РПСЕ управління контролю за виробництвом, обігом та ліцензуванням палива Департаменту контролю за підакцизними товарами переведено на посаду головного державного інспектора відділу методології з питань адміністрування акцизного податку, ліцензування виробництва та обігу підакцизних товарів управління адміністрування акцизного податку та методології Департаменту контролю за підакцизними товарами з 23.03.2023 на підставі попередження про наступне звільнення, протоколу про доведення інформації ОСОБА_1 п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу".

Колегія суддів звертає увагу, що в рамках спірних правовідносин у відповідача наявний обов`язок щодо здійснення пропозиції вакантних інших рівнозначних посад державної служби або, як виняток, нижчих посад державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей позивача.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну службу" рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державну службу" посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

Верховний Суд у постановах від 05.04.2023 у справі №640/12871/21, від 12.04.2023 у справі №340/1791/22, від 24.07.2023 у справі №140/7340/22 сформував наступні правові висновки, положення ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу" в редакції Закону № 1285-IX у системному зв`язку з іншими положеннями цього Закону (зокрема ст. 22) треба розуміти так, що в разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення державного службовця у значенні п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення з посади, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.

Водночас приписи ч. 5 ст. 22 Закону України "Про державну службу" дозволяють здійснити цю процедуру без обов`язкового проведення конкурсу.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 31.03.2025 року у справі №360/48/23 звернув увагу на те, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на роботодавця з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі упродовж всього цього періоду.

Відповідаючи на питання чи достатньо для суб`єкта призначення надання (за його вибором) пропозиції однієї посади державному службовцю, чи декількох рівнозначних або нижчих посад, з урахуванням положень абз. 3 ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу", Верховний Суд у постанові від 30.01.2025 у справі №340/1765/23 вказав, що Верховний Суд неодноразово висловлювався із цього приводу та, зокрема, в постановах від 05.04.2023 у справі №640/12871/21, від 12.04.2023 у справі №340/1791/22, від 24.07.2023 в справі №140/7340/22 зазначав, що положення ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу" в редакції Закону №1285-IX у системному зв`язку з іншими положеннями цього Закону (зокрема ст. 22) треба розуміти так, що в разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення державного службовця у значенні п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення посади, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.

Також у цій постанові зазначено, що "…. Державна служба здійснюється з дотриманням, з-поміж інших, принципу стабільності, тож реорганізація державного органу, згідно із ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу" (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), передбачає обов`язок суб`єкта призначення/керівника державної служби попередити державного службовця про наступне звільнення не пізніше ніж за 30 календарних днів, а також (одночасно) запропонувати іншу (інші) рівнозначну посаду (посади) державної служби або, як виняток, нижчу посаду (посади) державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей".

Колегія суддів вважає за необхідно зазначити, що Верховний Суд у постанові від 12.09.2024 у справі №380/9055/22 дійшов таких висновків: "Твердження скаржника про те, що ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII у редакції Закону № 1285-ІХ чітко передбачає обов`язок суб`єкта призначення/керівника державної служби запропонувати лише одну рівнозначну посаду державної служби є нічим іншим, аніж суб`єктивним сприйняттям і трактуванням цієї норми відповідачем та не ґрунтується на правильному тлумаченні. Так, словосполучення "іншу рівнозначну посаду державної служби" не означає "одну рівнозначну посаду державної служби". Під "іншою" слід розуміти будь-яку вакантну рівнозначну посаду державної служби, яку може обійняти державний службовець з урахуванням своєї кваліфікації. Відповідно, якщо таких посад декілька, то всі вони повинні бути запропоновані державному службовцю".

Отже обов`язок з працевлаштування працівника, який покладається на роботодавця з моменту попередження про вивільнення і триває до дня звільнення, реалізується через надання всіх вакантних посад, які з`явилися в установі протягом цього періоду, а також тих, що існували на день звільнення. Зміст ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу" передбачає, що роботодавець вважається таким, що виконав свій обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі можливі варіанти переведення, що відповідають його професійній кваліфікації.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач запропонував позивачу, лише одну посаду - головного державного інспектора відділу методології з питань адміністрування акцизного податку, ліцензування виробництва та обігу підакцизних товарів управління адміністрування акцизного податку та методології Департаменту контролю за підакцизними товарами. При цьому зазначена посада є нижчою за попередньо займану посаду та не відповідає кваліфікаційним вимогам та професійним здобуткам позивача. Така ситуація з врахуванням наведених вище висновків Верховного Суду в цьому випадку свідчить про невиконання законодавчо встановленого обов`язку щодо забезпечення права державного службовця на переведення за збереженням рівня службового становища.

Як вбачається з матеріалів справи станом на день попередження про наступне звільнення (21.02.2023) в центральному апараті Державної податкової служби України були вакантними 142 посади, зокрема 6 з яких посади начальників відділів та 3 посади заступників начальника відділу.

Таким чином при наявності рівнозначних вакансій у відповідача позивачу не була запропонована інша рівноцінна посада, що відповідала її професійній підготовці та компетентностям. Водночас відповідач не надав доказів того, що здійснення пропозицій щодо альтернативного переведення (з врахуванням встановлених судами обставин справи) є неможливим, а також не підтвердив відсутність можливості запропонувати позивачу роботу, що відповідає її кваліфікаційним вимогам. Це порушення законодавства має безпосередні правові наслідки, оскільки унеможливлює забезпечення гарантій зайнятості та порушує принципи належного кадрового забезпечення державної служби.

Отже наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем законодавчо встановленого обов`язку щодо надання позивачу всіх вакантних посад, на які вона може претендувати, що свідчить про недотримання відповідачем вимог ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу".

Також колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня згода позивача на переведення її на посаду головного державного інспектора відділу методології з питань адміністрування акцизного податку, ліцензування виробництва та обігу підакцизних товарів управління адміністрування акцизного податку та методології Департаменту контролю за підакцизними товарами, що свідчить про порушення відповідачем вимог ст. 41 Закону України "Про державну службу" та протиправність оскаржуваного наказу.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 "Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 25 червня 2025 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма