Справа № 640/10184/20
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2025 рокум. Ужгород№ 640/10184/20
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, якою просить: "1) визнати протиправними та незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо не зарахування до складу заробітної плати для обчислення гр. ОСОБА_1 його середньомісячного заробітку і первісного призначення йому пенсії усіх сум отриманого ним заробітку (заробітної плати) за 60 місяців до 01.07.2000 року, в тому числі, і яка обчислювалася в інвалютних рублях та відпрацьованої фактичної кількості днів в місяці, а також не зарахування позивача періоду роботи з: 19 квітня 1978 року по 28 квітня 1978 року, з 14 червня по 01 липня 1986 року, 15 грудня 1992 року, з 01 січня по 31 січня 2004 року, з 01 січня по 28 січня 2010 року, з 01 лютого по 25 лютого 2010 року, з 01 червня по 30 червня 2019 року до загального стажу роботи для розрахунку права та страхового стажу; 2) визнати протиправним та незаконним рішення 68 Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 28.08.2019 та протокол про призначення пенсії від 28.08.2019 про призначення гр. ОСОБА_1 розміру пенсії : з 08.04.2019 року по 30.06.2019 року - у розмірі 1135,80 грн., з 01.07.2019 року по 04.07.2019 року - у розмірі 2000,00 грн., з 05.07.2019 року по 30.11.2019 року - у розмірі 2000,00 грн, з 01.12.2019 року - довічно - у розмірі 2000,00 грн та скасувати їх; 3) зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м.Києві вчинити дії:- прийняти нове рішення та новий Протокол щодо первісного призначення гр. ОСОБА_1 щомісячно пенсії починаючи з 08 квітня 2019 року та призначити і виплачувати гр. ОСОБА_1 щомісячно пенсію за віком в новому первісно визначеному її розмірі з зарахуванням до складу заробітної плати усього заробітку (заробітної плати) за 60 місяців до 01.07.2000 року, в тому числі і яка обчислювалася в інвалютних рублях та відпрацьованої в місяці фактичної кількості днів, починаючи з 08.04.2019 року з подальшими її підвищення та надбавками згідно законодавства, а також із зарахуванням позивачу періоду роботи з: 19 квітня 1978 року по 28 квітня 1978 року, з 14 червня по 01 липня 1986 року, з 01 січня по 31 січня 2004 року, з 01 січня по 28 січня 2010 року, з 01 лютого по 25 лютого 2010 року, з 01 червня по 30 червня 2019 року до загального стажу роботи для розрахунку права та страхового стажу; 4) визнати протиправним та незаконним рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в м.Києві о/р НОМЕР_2 від 04.11.2019 року про відмову гр. ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком без врахуванням заробітку за 60 місяців до 01.07.2000 року та скасувати його; 5) визнати протиправним та незаконним рішення 68 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 05.11.2019 року про індивідуальний перерахунок пенсії гр. ОСОБА_1 за 60 місяців до 01.07.2000 року без наявності про не його заяви та без урахування його повного заробітку (заробітної плази) за період його роботи за 60 місяців до 01.07.2000 року, в тому числі і яка обчислювалася в інвалютних рублях та скасувати його".

08 травня 2020 року позивачем подано до суду клопотання в якому просить розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

18 червня 2020 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

06 липня 2020 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд: 1) визнати протиправними та не законними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в м.Києві щодо не зарахування до складу заробітної плати для обчислення гр. ОСОБА_1 його середньомісячного заробітку і первісного призначення йому пенсії усіх сум отриманого ним заробітку ( заробітної плати) за 60 місяців до 01.07.2000 року, в тому числі і яка обчислювалася в інвалютних рублях та відпрацьованої фактичної кількості днів в місяці, а також не зарахування позивача періоду роботи з: 19 квітня 1978 року по 28 квітня 1978 року, з 14 червня по 01 липня 1986 року, 15 грудня 1992 року, з 01 січня по 31 січня 2004 року, з 01 січня по 28 січня 2010 року, з 01 лютого по 25 лютого 2010 року, з 01 червня по 30 червня 2019 року до загального стажу роботи для розрахунку права та страхового стажу; 2) визнати протиправним та незаконним рішення 68 Головного управління Пенсійного Фонду України в м.Києві від 28.08.2019 року та Протокол про призначення пенсії від 28.08.2019 року про призначення гр. ОСОБА_1 розміру пенсії: з 08.04.2019 року по 30.06.2019 року - у розмірі 1135,80 грн., з 01.07.2019 року по 04.07.2019 року - у розмірі 2000,00 грн., з 05.07.2019 року по 30.11.2019 року - у розмірі 2000,00 грн, з 01.12.2019 року - довічно - у розмірі 2000,00 грн. та скасувати їх; 3) зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в м.Києва вчинити дії: здійснити новий розрахунок, прийняти нове Рішення та новий Протокол щодо первісного призначення пенсії гр. ОСОБА_1 з урахуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення у розмірі - 0,77613, середньомісячного заробітку для обчислення у розмірі - 4803,38 грн. та коефіцієнту страхового стажу з урахуванням кратності у розмірі -0,4000 та призначити і виплачувати пенсію за віком в новому первісно визначеному її розмірі з зарахуванням заробітної плати (доходу) за 60 місяців до 01.07.2000 року, а також із зарахуванням позивачу періоду роботи з: 19 квітня 1978 року по 28 квітня 1978 року, з 14 червня по 01 липня 1986 року, з 01 січня по 31 січня 2004 року, з 01 січня по 28 січня 2010 року, з 01 лютого по 25 лютого 2010 року, з 01 червня по 30 червня 2019 року до загального стажу роботи та страхового стажу; 4) визнати протиправним та незаконним рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві О/р 68 від 04.11.2019 року про відмову гр. ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком без врахуванням заробітку за 60 місяців до 01.07.2000 року та скасувати його; 5) визнати протиправним та незаконним рішення 68 Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про перерахунок пенсії та Протокол від 05.11.2019 року про призначення (індивідуальний перерахунок) пенсії гр. ОСОБА_1 та скасувати їх.

Законом України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано вказаний адміністративний суд.

Так, відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону № 3863-ІХ наказом ДСА України від 16 вересня 2024 року № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).

Пунктом 22 Порядку № 399 встановлено, що на підставі отриманих примірників протоколу та переліку судових справ відповідальною особою протягом семи робочих днів після завершення автоматизованого розподілу судових справ передаються судові справи до судів, визначених за результатами автоматизованого розподілу.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу передано на розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

05 березня 2025 зазначена справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду на супровідному листі, та за результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана для розгляду судді Скраль Т.В..

10 березня 2025 року ухвалою суду прийнято до свого провадження адміністративну справу № 640/10184/20. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) сторін. Судовий розгляд справи по суті відбудеться 24 квітня 2025 року.

24 квітня 2025 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково. Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві пенсійну справу ОСОБА_1 . У задоволенні заяви про призначення економічної експертизи відмовлено. Прийнято до розгляду заяву представника позивача про збільшення позовних вимог від 06 липня 2020 року.

29 травня 2025 року ухвалою суду у задоволенні клопотання позивача від 08 травня 2020 року про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. У задоволенні клопотання позивача від 26 травня 2025 року про розгляд справи у спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. У задоволенні клопотання позивача про залишення відзиву без розгляду відмовлено. Клопотання позивача від 29 травня 2025 року вх №17988/25, № 17978/25, № 17992/25 повернуто без розгляду. Клопотання позивача від 29 травня 2025 року про витребування доказів задоволено. Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 .

23 червня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві листом № 2600-0204-7/108455 від 13 червня 2025 року надано копію електронної пенсійної справи та зазначено, що надати оригінал пенсійної справи гр. ОСОБА_1 (РНОКГТП НОМЕР_1 ) не має можливості, оскільки під час ракетного обстрілу 20 грудня 2024 року в будівлі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за адресою вул. Антоновича, буд.70 були пошкоджені пенсійні справи, про що свідчить акт №1 про невиправні пошкодження справ (документів) відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян за 1945-2024 роки №2600-1101-8/15220 від 28.01.2025 року.

Відповідно до частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній доказами.

26 червня 2025 року адвокатом Дадіверіною Л.І. подано до суду клопотання про застосування наслідків зловживання відповідачем його правами (вх. № 21555/25), про виклик та допит свідків (вх. № 21554/25), про залишення відзиву без розгляду (вх. № 21559/25), про дослідження оригіналу розписки-повідомлення спеціаліста ОСОБА_2 (вх. № 21551/25), про надання доказів (вх.21547/25).

26 червня 2025 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника позивача від 26 червня 2025 року про виклик та допит свідків (вх. 21554/25) відмовлено. У задоволенні клопотання представника позивача від 26 червня 2025 року про застосування наслідків зловживання відповідачем його правами (вх. № 21555/25) відмовлено. Клопотання представника позивача про залишення відзиву без розгляду (вх. № 21559/25) задоволено частково. Повернуто відзив від 27 липня 2020 року без розгляду.

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач прийняв оскаржуване рішення від 28.08.2019 року та протокол про призначення пенсії від 28.08.2019 року про призначення позивачу пенсії без будь-якого зарахування усіх поданих позивачем 05.07.2019 документів, у т.ч. що стосуються його роботи, як цей й передбачено Законом (ст.40) за 5 років та відповідно без зарахування до складу заробітної плати отриманого ним заробітку (заробітної плати) за 60 місяців до 01.07.2000 року, в тому числі і яка обчислювалася в інвалютних рублях за період його роботи перекладачем французької мови в Всесоюзном Обьединении (В/О у подальшому - ВВО) «Тяжпромекспорт». Одночасно, також й без будь-якого зарахування позивачу у повному обсязі періоду його роботи до загального стажу роботи для розрахунку права та страхового стажу для первісного визначення пенсії. Всупереч вимогам закону та без їх будь-якого врахування відповідачем ще 28.08.2019 року незаконно та неправомірно було обраховано середньомісячний заробіток для обчислення позивачу пенсії у розмірі лише 2881,49000 грн та прийняте рішення № 68 і підписаний та оформлений відповідний оскаржуваний протокол про первісне призначення йому пенсії без урахування усіх поданих ним документів за 5 років, що стосуються періоду його роботи до 01.07.2000 року (нібито їх й не існувало) та лише на підставі періоду роботи та розміру заробітку з 01 липня 2000 року (нібито позивач й не працював у попередні період взагалі).

Відповідачем або уповноваженим представником відзиву на позовну заяву до суду, у строк наданий судом в ухвалі суду від 18 червня 2020 року, не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 05 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в м. Києві із заявою № 3297 про призначення пенсії за віком.

З 08 квітня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначило ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до рішення № 68, (т.1, а.с. 71-72).

04 листопада 2019 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві «Про пенсійне забезпечення» гр. ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії за віком з врахуванням заробітку за 60 місяців до 01 липня 2000 року відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (із змінами) передбачена довідка оформлена відповідно до Додатку 1 Порядку. Враховуючи вище викладене здійснити перерахунок по статті 40 Закону не має законних підстав, (т.1, а.с. 84).

05 листопада 2019 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з уточненням даних в електронній пенсійній справі, (т.1, а.с. 85).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що на момент внесення у трудову книжку позивача записів про періоди роботи була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162), де згідно з пунктом 2.2 у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Крім того, пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Разом з тим, відповідно до пункту 18 постанови Ради міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року №656 «Про трудові книжки робочих та службовців» відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням керівника підприємства, установи, організації).

Аналогічний припис міститься в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить суд визнати протиправними дії щодо не зарахування позивачу періоду роботи з 19 квітня 1978 року по 28 квітня 1978 року, з 14 червня по 01 липня 1986 року, 15 грудня 1992 року, з 01 січня по 31 січня 2004 року, з 01 січня по 28 січня 2010 року, з 01 лютого по 25 лютого 2010 року, з 01 червня по 30 червня 2019 року до загального стажу роботи.

При поданні заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 було надано трудову книжку від 06 вересня 1976 року НОМЕР_3 , що не заперечується відповідачем.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 у спірний період:

- з 01 вересня 1974 року по 28 квітня 1978 року навчався у технікумі (запис № 5,6);

- з 21 серпня 1981 року по 01 липня 1986 року навчався на денній формі навчання Київського державного університету (запис № 12-13);

- з 02 червня 1992 року по 15 грудня 1992 року працював начальником комерційного відділу (запис № 25-26);

- з 05 жовтня 2001 року по 30 листопада 2017 року працював генеральним директором (запис № 42-43).

Крім того, відповідно до довідки форми ОК-5 у червні 2019 року ОСОБА_1 працював 30 днів у ОСОБА_3 .

Разом з тим, з протоколу про призначення пенсії, судом встановлено, що відповідачем у спірні періоди зараховано страховий стаж з 01 вересня 1974 року по 18 квітня 1978 року; з 01 вересня 1981 року по 13 червня 1986 року; з 02 червня 1992 року по 14 грудня 1992 року; з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2009 року; з 01 березня 2010 року по 30 листопада 2017 року; з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2019 року.

Окрім того, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити спірний стаж.

Враховуючи вищенаведене, дії щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду з 19 квітня 1978 року по 28 квітня 1978 року, з 14 червня по 01 липня 1986 року, 15 грудня 1992 року, з 01 січня по 28 січня 2010 року, з 01 лютого по 25 лютого 2010 року, з 01 червня по 30 червня 2019 року є протиправними, а відтак необхідно зарахувати даний період роботи до страхового стажу.

Не підлягає до задоволення позовна вимога в частині зарахування періоду з 01 січня по 31 січня 2004 року, оскільки такий було зараховано відповідачем під час розрахунку страхового стажу для призначення пенсії.

Таким чином, відповідач приймаючи рішення про призначення позивачу пенсії № 68 без врахуванням страхового стажу з 19 квітня 1978 року по 28 квітня 1978 року, з 14 червня по 01 липня 1986 року, 15 грудня 1992 року, з 01 січня по 28 січня 2010 року, з 01 лютого по 25 лютого 2010 року, з 01 червня по 30 червня 2019 року діяв у супереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення № 68 є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 липня 2019 року № 3297 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснення новий розрахунок щодо первісного призначення пенсії гр. ОСОБА_1 з урахуванням індивідуального коефіцієнту для обчислення у розмірі - 0,77613, середньомісячного заробітку для обчислення у розмірі - 4803,38 грн та коефіцієнту страхового стажу з урахуванням кратності у розмірі -0,4000 та призначити і виплачувати пенсію за віком в новому первісно визначеному її розмірі з зарахуванням заробітної плати (доходу) за 60 місяців до 01.07.2000 року не підлягають задоволенню, оскільки така вимога є похідною і має вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на призначення пенсії позивачу з врахуванням спірних періодів до страхового стажу.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що під час виконання рішення в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 липня 2019 року № 3297 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні права позивача не буде відновлено.

Судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Щодо позовної вимоги скасувати рішення відповідача від 04 листопада 2019 року, судом встановлено наступне.

05 липня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про призначення пенсії та відомості про нарахування заробітної плати на 25 аркушів, що зазначено в розписці повідомленні.

30 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до відповідача в якій просить врахувати під час визначення та нарахування пенсії довідку № 5511-с від 17 червня 2019 року та відомості про виплачено заробітну плату, які надано до заяви від 05 липня 2019 року.

04 листопада 2019 року рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві «Про пенсійне забезпечення» гр. ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії за віком з врахуванням заробітку за 60 місяців до 01 липня 2000 року відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (із змінами) передбачена довідка оформлена відповідно до Додатку 1 Порядку. Враховуючи вище викладене, здійснити перерахунок по статті 40 Закону не має законних підстав.

Однак, судом встановлено, що дане рішення відповідача є протиправним, оскільки позивач не звертався із заявою про перерахунок пенсії, а просив врахувати надані відомості про нараховану заробітну плату при призначенні пенсії від 05 липня 2019 року.

Позовні вимоги про скасування протоколу про призначення пенсії від 28 серпня 2019 року та протоколу від 05 листопада 2019 року не підлягає задоволенню, оскільки протокол перерахунку пенсії сам по собі не є нормативно-правовим актом чи індивідуальним актом, який породжує, змінює або скасовує права пенсіонера. Це лише внутрішній службовий документ, який фіксує розрахунки або дії працівників Пенсійного фонду, і не має самостійної юридичної сили для пенсіонера. Скасування такого протоколу не змінює обсягу пенсії, не припиняє виплати, і не змінює статус пенсіонера - отже, не створює юридичних наслідків, і відповідно не має потреби або правових підстав для скасування. Рішенням є окремий документ, виданий на підставі протоколу та оформлений відповідно до встановлених вимог.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 06 травня 2020 року.

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139,229, 242-246, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 68 про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про пенсійне забезпечення від 04 листопада 2019 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 липня 2019 року № 3297 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) судові витрати у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 коп.) сплаченого судового збору.

6. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26 червня 2025 року.

СуддяТ.В.Скраль