Справа № 380/5485/25
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 рокусправа № 380/5485/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

за участю секретаря судового засідання Пунейко Р.Р.,

представника позивача Каралюса Л.М.,

представника відповідача Устенко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах якої звернувся законний представник ОСОБА_2 в якій заявлено позовні вимоги: визнати протиправними дії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, якими відмовлено у задоволенні вимог рапорту від 03.01.2025 курсанта 24 навчального курсу інституту ракетних військ і артилерії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного солдата ОСОБА_1 про відрахування із військового навчального закладу з числа курсантів через небажанням продовжувати навчання; зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного достроково розірвати контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти від 25.07.2024, укладеного між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та ОСОБА_1 у зв`язку з небажанням продовжувати навчання (за власним бажанням), відрахувати ОСОБА_1 з числа курсантів та звільнити таку з військової служби за її рапортом від 03.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що неповнолітня ОСОБА_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 ) є курсантом першого курсу 24 навчального курсу інституту ракетних військ і артилерії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. 03.01.2025 ОСОБА_1 було подано рапорт від 03.01.2025 на ім`я начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про відрахування із військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання відповідно до пункту 3.2. Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490. У цьому рапорті ОСОБА_1 не заперечила обов`язку відшкодувати витрати, пов`язані із її утриманням у навчальному закладі, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 «Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах». За результатами розгляду вищезазначеного рапорту від 03.01.2025 листом №1286 від 11.02.2025 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відмову у задоволенні рапорту, мотивувавши свою відмову зокрема тим, що підстава для звільнення з військової служби "недосягнення особою 18-річного віку" чинним законодавством не передбачена, направлення осіб, які не досягли для подальшого призовного віку (18 років) до військових частин проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України та міжнародного гуманітарного права. Таку відмову позивач вважає протиправною.

Позивач наполягає, що ОСОБА_1 має законне право на відрахування з вищого військового навчального закладу. У спірних правовідносинах між позивачем та відповідачем виникли взаємовідносини щодо проходження навчання у вищому військовому навчальному закладі, а не, як помилково вказує відповідач, щодо безпосереднього проходження військової служби, оскільки у спірному випадку взаємовідносини мають різний суб`єктний склад та підставу виникнення взаємних обов`язків. Направлення осіб, які не досягли для подальшого призовного віку (18 років) до військових частин проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України та міжнародного гуманітарного права. ОСОБА_1 будучи неповнолітньою особою, в силу законодавства, яке регулює захист прав дітей, не може бути задіяна до воєнних дій, а її право на виконання відносно неї встановлених законом гарантій, а саме розірвання контракту та у зв`язку з цим відрахування з вищого військового навчального закладу через небажання його продовжувати не може бути поставлене в залежність від відсутності у Законі №2232-ХІІ порядку відрахування з числа курсантів осіб, які не досягли 18 років та звільнення їх з військової служби.

Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що відповідно до наказу начальника Національної академії (по особовому складу) від 25.07.2024 № 26-КС, ОСОБА_1 зараховано на перший курс денної форми навчання до Національної академії, укладено з нею контракт про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу, прийнято її на військову службу, присвоєно їй військове звання рядового складу солдат, присвоєно особистий номер і призначено курсантом навчального курсу факультету ракетних військ і артилерії (в подальшому перетворено на інститут ракетних військ і артилерії). Контракт про проходження військової служби (навчання) курсантами вищого військового навчального закладу з ОСОБА_1 укладено на підставі письмової згоди її батьків. Відповідно до наказу начальника Національної академії (по стройовій частині) від 25.07.2024 № 260 (витяг додається), солдата ОСОБА_1 25.07.2024 зараховано до списків особового складу Національної академії. Таким чином, солдат ОСОБА_1 з 25.07.2024 проходить військову службу за контрактом на посаді курсанта навчального курсу інституту ракетних військ і артилерії Національної академії. Відповідно до ч. 13 ст. 25 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу", контракт про проходження військової служби (навчання) розривається достроково, а курсанти жіночої статі, відраховані із вищих військових навчальних закладів через небажання продовжувати навчання (за власним бажанням) під час проведення мобілізації та дії воєнного стану вважаються такими, що проходять військову службу за призовом, та направляються до військових частин для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Вище вказаною нормою не передбачено винятків для осіб, яким на момент відрахування з числа курсантів не виповнилось 18 років. Також, цією нормою не передбачено їх призову під час мобілізації на, особливий період, а лише заміну одного виду військової служби на інший, оскільки такі особи уже є військовослужбовцями.

Відповідач зазначає, що підстава для звільнення з військової служби, як недосягнення особою 18-річного віку чинним законодавством не передбачена. Матеріали рапорту ОСОБА_1 від 03.01.2025 та її особової справи не містять відомостей щодо наявності у неї підстав для звільнення з військової служби. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 24.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

11.06.2025 суд ухвали перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 26.06.2025.

ОСОБА_1 , у зв`язку з досягненням повноліття, подала заяву про зазначення її позивачем у справі та про участь представника, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Дослідивши заяви по суті справи та письмові докази суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 ) є курсантом першого курсу 24 навчального курсу інституту ракетних військ і артилерії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, військове звання солдат, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_2 та контрактом від 25.07.2024.

03.01.2025 ОСОБА_1 подала рапорт від 03.01.2025 на ім`я начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про відрахування із військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490.

За результатами розгляду рапорту від 03.01.2025, листом №1286 від 11.02.2025, відповідач повідомив ОСОБА_1 про відмову у задоволенні рапорту, мотивувавши свою відмову зокрема тим, що та підстава для звільнення з військової служби як недосягнення особою 18-річного віку чинним законодавством не передбачена, направлення осіб, які не досягли для подальшого призовного віку (18 років) до військових частин проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України та міжнародного гуманітарного права.

Не погодившись з діям відповідача позивачка звернулась до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за № 2232-XII (надалі також Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 6 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти відноситься до видів військової служби.

За приписами пункту 3 частини 1, частини 3 статті 24 №2232-XII початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України № 2232-XII підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки.

Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Частиною 3 статті 25 Закону № 2232-XII визначено, що зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

Згідно частини 4 статті 25 Закону № 2232-XII громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.

У відповідності до вимог частини 5 статті 25 Закону № 2232-XII з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 23 Закону № 2232-ХІІ для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, встановлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні: для курсантів закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти - час навчання у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі або військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти.

Відповідно пункту 3.2 Інструкції про порядок переведення, відрахування та поновлення курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.12.1997 №490 (надалі Інструкція) курсант (слухач) може бути відрахований з вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання (для курсантів перших курсів).

Підставою для відрахування курсанта (слухача) через небажання продовжувати навчання є його рапорт, поданий у встановленому порядку (п. 3.8. Інструкції).

03.01.2025 ОСОБА_1 було подано рапорт від 03.01.2025 на ім`я начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про відрахування із військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання.

Отже, ОСОБА_1 має законне право на відрахування з вищого військового навчального закладу та розірвання контракту про проходження військової служби (навчання), який був укладений на час навчання у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не спростував доводів позивача про наявність законних підстав для відрахування ОСОБА_1 з військового навчального закладу.

За наведених доводів позовні вимоги, у яких позивач просить зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного достроково розірвати контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти від 25.07.2024, укладеного між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та ОСОБА_1 у зв`язку з небажанням продовжувати навчання (за власним бажанням) та відрахувати ОСОБА_1 з числа курсантів вказаного навчального закладу підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача звільнити ОСОБА_1 з військової служби за її рапортом від 03.01.2025 суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 13 ст. 25 Закону №2232-ХІІ, контракт про проходження військової служби (навчання) розривається достроково, а курсанти жіночої статі, відраховані із закладів фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти через небажання продовжувати навчання (за власним бажанням) або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі їх відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського, сержантського або старшинського складу після закінчення відповідного закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти: у мирний час та під час дії особливого періоду (крім періодів проведення мобілізації та дії воєнного стану) звільняються з військової служби та направляються до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання для взяття на військовий облік; під час проведення мобілізації та дії воєнного стану вважаються такими, що проходять військову службу за призовом, та направляються до військових частин для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Отже, за змістом наведеної норми, після відрахування курсантів, в тому числі й жіночої статі, за умови дії воєнного стану такі вважаються такими, що проходять військову службу за призовом, та направляються до військових частин для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Суд зауважує, що оскільки ОСОБА_1 не було відраховано з навчального закладу, не було розірвано контракт про проходження військової служби (навчання), який був укладений на час навчання у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, то правовідносини з приводу направлення її для подальшого проходження військової служби не виникли, а ОСОБА_1 на дату вирішення спору не є особою, яку направлено для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

При цьому суд зауважує, що контракт про проходження військової служби (навчання) укладений солдатом ОСОБА_1 та Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного укладений 25.07.2024 на період проходження навчання, у зв`язку з її відрахуванням через небажання продовжувати навчання (за власним бажанням) підлягає розірванню достроково відповідно до ч. 13 ст. 25 Закону №2232-ХІІ. Натомість, вирішення питання про прийняття позивачки на військову службу та зарахування до складу відповідної військової частини не належить до компетенції відповідача.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачка при поданні позову судовий збір не сплачувала, не надала доказів понесення інших судових витрат, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо відмови у задоволенні рапорту від 03.01.2025 курсанта 24 навчального курсу інституту ракетних військ і артилерії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного солдата ОСОБА_1 щодо відрахування із військового навчального закладу з числа курсантів через небажанням продовжувати навчання.

Зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 03.01.2025 та достроково розірвати контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти від 25.07.2024, укладеного між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та ОСОБА_1 у зв`язку з небажанням продовжувати навчання (за власним бажанням) і відрахувати ОСОБА_1 з числа курсантів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають. .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.06.2025.

СуддяКрутько Олена Василівна