Справа № 740/2357/25
Суддя: Гагаріна Т. О.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/2357/25
Провадження № 2-а/740/43/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участю секретаря судового засідання Мартиненко Ю.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Ковальчука Дмитра Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

01.05.2025 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою від 24.04.2025 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. З даною постановою він не згоден, вважає, що вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Зазначив, що 24.04.25, орієнтовно о 15-20 год, він знаходився у своєму житлі в автомобілі «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , коли до нього підійшли працівники у формі схожій на поліцейську та звинуватили у тому, що наче б то він керуючи автомобілем порушив правила дорожнього руху. Він заперечував та говорив, що не є водієм і ніяких порушень не вчиняв. Його заперечення інспектор не врахував та склав відносно нього постанову та притягнув до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, і наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Вважає, що його незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки постанова винесена на місці вчинення правопорушення, при винесенні постанови інспектор поліції не надав йому докази вчинення правопорушення, фактично розглянув справу без дотримання порядку її розгляду.

Ухвалою судді від 05.05.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 до Ковальчука Дмитра Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишенои без руху.

08.05.2025 від позивача надійшла уточнена (з усунутими недоліками) позовна заява.

Ухвалою судді від 09.05.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивач у клопотанні від 19.05.2025 просив розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою судді від 04.06.2025 відмовлену позивачу ОСОБА_1 у розгляді справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

У поданому відзиві від 12.06.2025 поліцейський ВРПП Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Ковальчук Д.М. просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 24.04.2025 нарядом ГРПП №4 Ніжинського РУП у складі: інспектора ВРПП Ніжинського РУП лейтенанта поліції Стрижака В.А. та поліцейського ВРПП Ніжинського РУП старшого сержанта поліції Ковальчука Д.М. близько 15 год 45 хв під час патрулювання м. Ніжин вул. Академіка Амосова, 2, згідно ч.1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», був зупинений автомобіль «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який перед поворотом не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2 (6) ПДР. Інспектором Ковальчукам Д.М. було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, за результатом якої винесено постанову ЕНА № 4573996 від 24.04.2025. Дана подія фіксувалась на нагрудний відеореєстратор поліцейського та автомобільний відеореєстратор. Поліцейський належним чином роз`яснив позивачу його права, та вручив постанову ОСОБА_1 , роз`яснив порядок оскарження постанови. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

18.06.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якій просив визнати відзив поліцейського Ковальчука Д.М. необґрунтованим з підстав викладених у відповіді на відзив та позовні вимоги задовольнити.

На підставі ст.262 КАС України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є постанова серія ЕНА № 4573996 від 24.04.2025 у справі за ч.2 ст.122 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою надання судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Згідно ч.1, 4 ст.46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому право ініціювати питання щодо вибору відповідача у справі відповідно до вимог ч.3 ст.9, ч.ч. 3, 4 ст 48 КАС України належить позивачу.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Суд зазначає, що відповідачем у справі зазначено старшого сержанта поліції Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Ковальчука Д.М.

В силу п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП працівники органів і підрозділів Національної поліції (поліцейські) при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції, тому належним відповідачем у справі щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинен бути відповідний орган Національної поліції.

За приписами ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.2 ст.122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 1 ст.1 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.13 ЗУ «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені зокрема ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. ст.25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена інспектором Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Ковальчуком Д.М., який є поліцейським Головного управління Національної поліції в Чернігівській області.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції, у даній справі, є Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, від імені якого виступає старший сержант поліції Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Ковальчук Д.М., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Однак, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи, позивачем залучений не був, клопотань про заміну неналежного відповідача до суду також подано не було, хоча в ухвалі про залишення позову без руху судом було роз`яснено позивачеві вказані обставини.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а (провадження К/9901/12750/18) зазначив, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду можливості замінити його належним відповідачем, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

При цьому суд зауважує, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни з власної ініціативи суду, за умови неявки усіх учасників справи, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 46, 48, 250, 257-263, 286 КАС України, суд,-

постановив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Ковальчука Дмитра Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушеннявідмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.О.Гагаріна