Справа № 420/34812/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/34812/24

Перша інстанція: суддя Білостоцький О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

08 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1838 від 25.07.2024 року про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту б статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, зарахувавши до страхового стажу позивачки періоди роботи з 01.01.2008 року по 30.11.2015 року, з 01.11.2018 року по 30.11.2020 року, з 01.03.2021 року по 31.03.2021 року, та з 01.04.2022 року по 31.12.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років та надала всі необхідні документи. Разом з тим, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1838 від 25.07.2024 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років та зазначено про відсутність у неї необхідного страхового стажу. Позивач наголошувала, що має достатній страховий стаж для призначення пенсії, а відмова пенсійного органу є протиправною.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військово службовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей від 17 липня 1992 року №393, для отримання права на призначення пенсії за вислугу років обов`язковою умовою є наявність саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років. Згідно з поданням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.05.2024 року №104342 про призначення пенсії позивачу на день звільнення зі служби, тобто станом на 11.03.2024 року, позивач має календарну вислугу 17 років 04 дні. Оскільки на момент звільнення, тобто станом на 13.03.2024 року, календарна вислуга років позивача складала 17 років 04 дні, правові підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «б» ст. 12 Закону України №2262 відсутні. Відповідно до наданих ОСОБА_1 документів, позивач має страховий стаж 18 років 03 місяці 23 дні. Періоди військової служби з 01.01.2008 по 30.11.2015, з 01.11.2018 по 30.11.2020, з 01.03.2021 по 31.03.2021 та з 01.04.2022 по 31.12.2022 не зараховані до страхового стажу, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) відсутні дані про нарахування грошового забезпечення та сплату страхових внесків. Для перегляду розміру пенсії органам Пенсійного фонду України уповноважений органом мають бути надані грошовий атестат, довідка про додаткові види грошового забезпечення та розрахунок вислуги років.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року позовну заяву задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ГУ ПФУ в Одеській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що відповідно до наданих документів, позивач має страховий стаж страховий стаж 18 років 03 місяці 23 дні. Періоди військової служби з 01.01.2008 по 30.11.2015, з 01.11.2018 по 30.11.2020, з 01.03.2021 по 31.03.2021 та з 01.04.2022 по 31.12.2022 не зараховані до страхового стажу, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) відсутні дані про нарахування грошового забезпечення та сплату страхових внесків. Для вирішення зазначеного у заяві питання, у разі звільнення зі служби, позивачу необхідно звернутись до уповноваженого структурного підрозділу державного органу де позивач проходив службу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (на момент звернення до пенсійного органу досягла 45 років), 11.03.2024 року звільнена з військової служби та виключена із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.03.2024 року №71.

Відповідно до витягу з послужного списку про проходження військової служби, виданого Військовою частиною НОМЕР_2 , позивач з 14.12.2006 року по 02.03.2010 року проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 , з 13.12.2010 року по 08.12.2020 року Військова частина НОМЕР_4 , з 01.03.2021 року по 11.03.2024 року Військова частина НОМЕР_1 .

Згідно розрахунку №76 від 08.02.2024 року загального страхового стажу (в календарному обчисленні) на пенсію за вислугу років позивача, загальна тривалість її військової служби складає 16 років 10 місяців 24 днів, стаж роботи 12 років 08 місяців 18 днів, загальний трудовий стаж 28 років 11 місяців 12 днів.

Відповідно до подання ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.05.2024 року №104342 до призначення позивачу пенсії за вислугу років, станом на 11.03.2024 року її календарна вислуга років для призначення пенсії складає 17 років 04 днів, страховий стаж 29 років 22 днів, в тому числі трудовий стаж 12 років 18 днів.

Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років із пакетом необхідних документів, яка надійшла відповідачу 14.06.2024 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за наслідками розгляду заяви та поданих документів 25.7.2024 року прийнято рішення №1838 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262 у зв`язку з відсутністю страхового стажу 25 років і більше.

У рішенні зазначено, що за наданими документами позивач має страховий стаж 18 років 03 місяці 23 дні. Водночас, періоди військової служби з 01.01.2008 року по 30.11.2015 року, з 01.11.2018 року по 30.11.2020 року, з 01.03.2021 року по 31.03.2021 року та з 01.04.2022 року по 31.12.2022 року не зараховані до страхового стажу, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) відсутні дані про нарахування грошового забезпечення та сплату страхових внесків. Довідки про нараховані суми грошового забезпечення та про сплачені страхові внески за період з 01.01.2008 по 30.11.2015 відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 04.02.2021 року №3-1 та постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №770 не надавались.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням пенсійного органу та вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальників (які, в даному випадку, є військовими частинами, в яких позивач проходила військову службу), а отже відсутність у в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії періоду проходження позивачем військової служби з 01.01.2008 року по 30.11.2015 року, з 01.11.2018 року по 30.11.2020 року, з 01.03.2021 року по 31.03.2021 року та з 01.04.2022 року по 31.12.2022 року, не є підставою для невключення вказаних періодів до страхового стажу позивача.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII врегульовані умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом

Відповідно до п. «б» ст.12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з розрахунку загального страхового стажу в календарному обчисленні на пенсію за вислугу років штаб сержанта ОСОБА_1 № 76, від 08.02.2024 року, повні роки стажу позивача 29 років, з яких загальна тривалість військової служби більше 16 років (а.с.56). Крім того, на момент звернення до пенсійного органу позивач досягла 45 річного віку, що відповідає умовам для призначення пенсії, визначеним п. «б» ст.12 Закону № 2262.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, пенсійний орган виходив з того, що за наданими документами позивач має страховий стаж 18 років 03 місяці 23 дні.

Так, періоди військової служби з 01.01.2008 року по 30.11.2015 року, з 01.11.2018 року по 30.11.2020 року, з 01.03.2021 року по 31.03.2021 року та з 01.04.2022 року по 31.12.2022 року не зараховані до страхового стажу, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) відсутні дані про нарахування грошового забезпечення та сплату страхових внесків.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з приписами частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до ч. 2 статті 26 Закону 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, трудова книжка має містити дані щодо факту перебування особи в трудових відносинах для підтвердження наявності трудового стажу та є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до частини 1 статті 40 цього Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

У Верховному Суді вже склалась стала судова практика з питання зарахування до страхового стажу періодів, за які відсутні дані про сплату страхових внесків.

Так, зокрема, у постанові по справі № 340/1454/21 від 11.10.2023 року Верховний Суд дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що в період з 14.12.2006 року по 08.12.2020 року позивач проходила військову службу за контрактом (а.с.80 зворот).

Судова колегія враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 17.07.2019 по справі № 144/669/17, від 30.12.2021 у справі № 348/1249/17, відповідно до яких, внаслідок невиконання товариством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо необхідності зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.06.2024 року про призначення їй пенсії за вислугу років.

Доводи апелянта щодо безпідставного стягнення з нього сплаченого позивачем судового збору, колегія суддів вважає помилковими, оскільки такі суперечать приписам ст.139 КАС України.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 13 листопада 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко