Справа № 380/6863/25
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6863/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №92 від 10.03.2025 року, яким відмовлено ОСОБА_1 щодо переведення із пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести позивачу перерахунок пенсії у зв?язку із переходом із пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», у відповідності до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №06-19/93 від 28.02.2025 року та №06-19/94 від 28.02.2025 року.

Ухвалою судді від 14.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.1 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Посилається на те, що з 24.04.2023 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначила, що 23.04.2023 року звернулася до відповідача із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», п.п.10, 12 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу». Однак у відповідь отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 о/р НОМЕР_1 від 04.10.2023 року. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 року у справі №380/26967/23, з урахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2024 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково; зокрема: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 о/р НОМЕР_1 від 04.10.2023 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.09.2023 року про перерахунок пенсії (перехід на пенсію за іншим Законом) із зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи з 23.11.2001 року по 02.06.2017 року на посаді секретаря Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області, і за результатами розгляду прийняти обґрунтоване і законне рішення. Вказала, що на виконання вказаного судового рішення відповідач зарахував до стажу державної служби позивача період роботи з 23.11.2001 року по 02.06.2017 року, однак пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», п.п.10, 12 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу» так і не призначив. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулася до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву, в яких посилаються на те, що згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 від 24.08.1981 ОСОБА_1 працювала, зокрема: 23.11.2001 року затверджена на посаду секретаря виконкому Завидовицької сільської ради; прийняла присягу посадової особи місцевого самоврядування, присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування, VI категорія посад; 02.06.2017 року - звільнена у зв?язку із закінченням строку повноважень ради п.1 ст.50 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п.2 ст.8 Закону України «Про добровільне об?єднання громад». Вказала, що 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, у якому передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців. Пунктом 11 ч.3 ст.3 цього Закону визначено органи, на які поширюється дія Закону та посади, на які не поширюється дія Закону, зокрема: дія цього Закону, не поширюється на депутатів місцевих рад, посадових осіб місцевого самоврядування. За таких обставин вважають, що дії та рішення відповідачів є правомірними та такими, що ґрунтуються на Конституції та законах України, а розмір пенсійної виплати позивача розрахований відповідно до вимог чинного законодавства. Просять відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач, ОСОБА_1 , 23.04.1963 року, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 24.04.2023 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 року у справі №380/26967/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Зокрема:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 о/р НОМЕР_1 від 04.10.2023 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби її роботу на посадах в органах місцевого самоврядування з 23.11.2001 року по 02.06.2017 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 28.09.2023 року на пенсію державного службовця, обчисливши її на підставі ст.37 Закону № 3723-XII із урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.09.2023 року №06-19/795 та від 27.09.2023 року №06-19/796, виданих Великолюбінською селищною радою Львівського району Львівської області.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2024 року у справі №380/26967/23 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 року в адміністративній справі №380/26967/23 скасовано частково, а саме в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби її роботу на посадах в органах місцевого самоврядування з 23.11.2001 року по 02.06.2017 року та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з 28.09.2023 року на пенсію державного службовця, обчисливши її на підставі ст.37 Закону №3723-XII із урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.09.2023 року №06-19/795 та від 27.09.2023 року №06-19/796, виданих Великолюбінською селищною радою Львівського району Львівської області, та в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн, і в цій частині прийнято нову постанову, якою відповідні позовні вимоги задоволено частково, зокрема:

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.09.2023 року про перерахунок пенсії (перехід на пенсію за іншим Законом) із зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи з 23.11.2001 року по 02.06.2017 року на посаді секретаря Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області, і за результатами розгляду прийняти обґрунтоване і законне рішення;

- у решті частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 року в адміністративній справі №380/26967/23 залишено без змін.

На виконання вказаного судового рішення до стажу державної служби позивача було зараховано період роботи з 23.11.2001 року по 02.06.2017 року і такий складає 15 років 8 місяців 5 днів.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 29.01.2025 року повідомлено позивача, що на виконання судового рішення у справі №38026967/23 з 28.09.2023 року проведено умовний розрахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Оскільки в рішенні суду відсутні зобов?язання щодо врахування наданих при зверненні довідок від 27.09.2023 року №06-19/795 та від 27.09.2023 року №06-19/796, виданих Великолюбінською селищною родою, розмір пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» розраховано на підставі матеріалів пенсійної справи. За результатами умовного розрахунку встановлено, що розмір пенсії за віком з 28.09.2023 року становитиме 2093,00 грн, з 01.03.2024 року - 2361,00 грн, що призведе до зменшення розміру пенсійної виплати. Враховуючи зазначене, проводити перерахунок пенсії - переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» недоцільно.

18.02.2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058, на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ з урахуванням п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII. До заяви, серед іншого, додала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.09.2023 року №06-19/795 та №06-19/796, видані Великолюбінською селищною радою Львівського району Львівської області.

За результатами розгляду поданої заяви та доданих до неї документів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Чернігівській області прийнято рішення від 25.02.2025 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії. Рішення мотивоване тим, що оскільки станом на 01.01.2024 року ОСОБА_1 не перебувала на посаді державного службовця, тому довідки про розмір та складові заробітної плати необхідно надавати з урахуванням вимог п.4-2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622.

28.02.2025 року позивач звернулася до відповідача із заявою, до якої додала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, а саме: №06-19/93 від 28.02.2025 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та №06-19/94 від 28.02.2025 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд), виданих Великолюбінською селищною радою Львівського району Львівської області.

За результатами повторного розгляду заяви від 28.09.2023 року та наданих позивачем документів відповідач прийняв рішення №92 від 10.03.2025 року, яким відмовлено позивачу у переході на пенсію державного службовця, посилаючись на те, що даний перерахунок є недоцільним і призводить до зменшення розміру пенсії.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004 року (далі - Закон №1058-IV).

Згідно зі ст.5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно положень ст.10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за вибором.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII).

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно зі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

Так, відповідно до п.10 вищевказаного Закону, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року у зразковій справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №676/4235/17.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у п.2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII обчислюється відповідно до п.8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII.

Згідно з п.8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року №283 (діяв до 01.05.2016 року).

Відповідно до п.2 вказаного Порядку, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з п.4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229 (далі - Порядок №229; чинний з 01.05.2016 року), до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Статтею 14 Закону України від 07.06.2001 року №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено категорії посад в органах місцевого самоврядування, відповідно до яких, зокрема:

шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.

Таким чином, посада, на якій перебувала позивач в органах місцевого самоврядування, відповідно до ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та п.2 Порядку №283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

Оскільки на час звернення до відповідача із заявою про перехід на пенсію держаного службовця позивач досягла пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ мала понад 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та мала необхідний страховий стаж, суд приходить висновку, що позивач набула право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та п.п.10, 12 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу».

А тому, суд вважає, що спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №92 від 10.03.2025 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимог зобов`язального характеру.

Питання щодо порядку переведення (переходу) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії неодноразово було проаналізовано у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-612а14, постановах Верховного Суду від 23.10.2018 року у справі №317/4184/16-а; від 17.05.2019 року у справі №511/777/17; від 11.07.2019 року у справі №264/6292/16-а; від 10.10.2019 року у справі №520/7533/17; від 13.02.2020 року у справі №263/3478/17; від 17.07.2020 року у справі №335/13894/16-а, в яких суди дійшли висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України «Про прокуратуру») та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом (наприклад, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зазначені правовідносини слід розцінювати як нове призначення пенсії. У іншому ж випадку, якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону - Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказані правовідносини є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Станом на дату виникнення спірних правовідносин позивач отримує пенсію за віком, яка їй обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, позивач має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

Правовідносини щодо переходу позивача із пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця по Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ розцінюються відповідно до положень чинного законодавства та усталеної судової практики як призначення нового виду пенсії.

Частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позиція Верховного Суду щодо застосування ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, щодо можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, була висловлена у постановах від 04.09.2021 року у справі №320/5007/20, від 23.12.2021 року у справі №480/4737/19 та від 22.06.2023 року у справі №480/4288/21.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відмовляючи позивачеві у призначенні пенсії державного службовця, не вимагав дооформлення поданих позивачем документів для призначення пенсії, у тому числі заяви про призначення пенсії, чи подання додаткових документів, а виходив з того, що «перерахунок є недоцільним і призводить до зменшення розміру пенсії».

Тобто позивачем, як суб`єктом звернення, було дотримано всіх визначених законом умов для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та п.п.10, 12 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу».

Відповідно до п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 (далі Порядок №622), пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем виконано всі умови, визначені Законами України «Про державну службу», а тому, в силу вимог ст.ст.5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту її порушених прав, слід зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу», а саме з 28.09.2023 року.

Водночас суд враховує, що згідно з п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У цій справі для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, рішенням якого відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії державного службовця.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу вказаного виду пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за її заявою від 28.09.2023 року, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 08.02.2024 року у справі №500/1216/23 та від 09.07.2024 року у справі №240/16372/23, який в силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом під час вирішення цього спору.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №06-19/93 від 28.02.2025 року та №06-19/94 від 28.02.2025 року, виданих Великолюбінською селищною радою Львівського району Львівської області, суд враховує таке.

Як видно зі змісту цих довідок, на всі види оплати праці, включені до довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та такі складені за формою, визначеною Порядком №622.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем у оскаржуваному рішенні не зазначено про невідповідність довідок вимогам чинного законодавства або, що вказані довідки містять неправдиві відомості.

Отже, подані позивачем довідки є джерелом інформації про її доходи, які впливають на правильність обчислення пенсії, а відповідачем не надано жодного належного доказу щодо правових підстав не враховувати відомості, зазначені в довідках, крім недоцільності та не покладення такого обов`язку постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №340/26967/23 на Головне управління.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач уже двічі відмовляв позивачу у призначенні пенсії з урахуванням поданих нею довідок, позивачем дотримано всіх визначених законом умов для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та п.п.10, 12 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу», а тому, в силу вимог ст.ст.5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця, з 28.09.2023 року, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №06-19/93 від 28.02.2025 року та №06-19/94 від 28.02.2025 року, виданих Великолюбінською селищною радою Львівського району Львівської області, здійснивши перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, суд враховує, такий спосіб захисту, як зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву та документи позивача, призведе до чергового ухилення суб`єктом владних повноважень від виконання покладених на нього законодавством обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Щодо судових витрат, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як особи, що приймала оскаржуване рішення.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №92 від 10.03.2025 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: вул.Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018; ) призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу», з 28.09.2023 року, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №06-19/93 від 28.02.2025 року та №06-19/94 від 28.02.2025 року, виданих Великолюбінською селищною радою Львівського району Львівської області, здійснивши перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: вул.Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.