Справа № 303/2887/25
Суддя: Куцкір Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №303/2887/25
Ряд. стат. звіту - 17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участі секретаря судового засідання Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та старшого лейтенанта поліції відділення поліції №1 (м.Перечин) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Тороній Івана Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та старшого лейтенанта поліції відділення поліції №1 (м.Перечин) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Тороній Івана Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивований тим, що 09.04.2025 року позивач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Опель Зафіра, д.н.з.: НОМЕР_1 в м.Перечин по вул.Ужанській, був зупинений на блок посту працівниками ДПС України для перевірки документів. Після цього, до нього підійшов працівник поліції, який був неподалік блокпосту і повідомив, що позивач керував автомобілем і не був пристебнутим ременем безпеки. На таке твердження, позивач відразу заперечив і попросив працівника поліції надати відповідні докази, на що працівник поліції виніс Постанову про накладення адміністративного стягнення про порушення правил користування ременем безпеки у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Обставини, викладені у оскаржуваній постанові позивач вважає недостовірними, вину свою не визнає, а саму постанову необгрунтованою, а також такою, що прийнята з порушенням норм процессуального права і як наслідок підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що працівник поліції його не зупиняв, це зробили працівники ДПС України, оскільки то була прикордонна смуга. З метою надання можливості для огляду транспортного засобу та пред`явлення документів, позивач відстебнув ремінь безпеки. Вже після огляду та перевірки документів працівниками прикордонної служби до нього підійшов працівник поліції, який безпідставно звинуватив його у тому, що він не був пристебнутий ременем безпеки.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження передбачених ст.ст.268, 286 КАС України. Також відповідачу було надано можливість подати відзив на позовну заяву.

У свою чергу, представник відповідача Головного управління Національної поліції в Закарпатській області Чубелка О.Ю. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила щодо задоволенняи позову та просив суд у його задоволенні відмовити з підстав зазначених у ньому. Крім цього, на підтвердження своїх заперечнень щодо позову представник відповідача подав до суду відеозапис із подією, що мало місце 09.04.2025 року між позивачем та працівником поліції.

Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, який підлягає вирішенню за правилами КАС України.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частинами 1 та 2 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що 09.04.2025 року старший лейтенант поліції Тороній І.С. відділення поліції №1 (м.Перечин) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області було винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4463877, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 гривень.

Із даною постанови слідує, що 09.04.2025 року о 19 год. 01 хв. в м.Перечин по вул.Ужанській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в) ПДР України (а.с. 6).

Під час перегляду відеозапису, який був наданий представником відповідача разом із відзивом на позовну заяву вбачається, що працівник поліції підійшов до автомобіля марки OPEL ZAFIRA, д.н.з.: НОМЕР_1 , яким водій автомобіля не керував, автомобіль не рухався, стояв на смузі руху біля блокпосту, поруч з яким також знаходились військовослужбовці. Розмова між працівником поліції та водієм тривала з приводу, чому водій не пристебнутий ременем безпеки.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У контексті оцінки доводів суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно частини першої статті 293 КУпАП орган (посадова особа), розглядаючи скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що представник відповідача не надав суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів, в тому числі і фото- чи відеозапис на підтвердження правомірності свого рішення, тобто те, що позивач, як водій, керував автомобілем та його було зупинено працівником поліції і виявлено, що він не був пристебнутий ременем безпеки, чим самим не довів законність винесення постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складеної відносно позивача ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а отже факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого п.2.3 в) ПДР України не підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова старшого лейтенанта поліції відділення поліції №1 (м.Перечин) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Тороній І.С. за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів, а позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.

Суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», де вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позов в цій частині є обгрунтований і підлягає до задоволення з підстав за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, КАС України, ст.ст. 9, 17, 18, 33, 122, 247, 251, 254, 258, 268, 284, 288, 293 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Постанову старшого лейтенанта поліції Тороній Івана Сергійовича відділення поліції №1 Ужгородського районного Управління поліції ГУНП в Закарпатській області, серії ЕНА №4463877 від 09.04.2025року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, код ідентифікаційний код юридичної особи: 40108913, місцезнаходження: 88000, м.Ужгород, вул.Ференца Ракоці, буд.13, Закарпатська область.

Відповідач: Старший лейтенант поліції відділення поліції №1 (м.Перечин) Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області Тороній Іван Сергійович, місцезнаходження: м.Ужгород, вул.Карпатської України, буд.10-А, Закарпатська область.

Повний текст рішення виготовлено 27.06.2025 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір