Справа № 160/10712/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засідання Лінчук С.В.,
за участі: представника позивача: представника відповідача: не прибув Мосесова А.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Квантум Сатіс в особі представника Яцини Сергія Вадимовича до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
11.04.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 11.04.2025 року через систему Електронний суд позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю Квантум Сатіс в особі представника Яцини Сергія Вадимовича до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій представник позивача просить суд:
- стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, за рахунок їх бюджетних асигнувань, на користь заява товариства з обмеженою відповідальністю Квантум Сатіс понесені ним судові витрати сплачений судовий збір в сумі 24 224 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки відповідач мав повноваження здійснювати валютний нагляд (ст.11 Закону №2473, ст. 19 Податкового кодексу України) та проводити позапланову перевірку, проте був зобов`язаний при цьому додержуватися вимог законодавства. Неврахування норми ч.7 ст.13 Закону №2473 та нарахування пені всупереч прямій забороні свідчить про порушення відповідачем принципу верховенства права і принципу законності в діяльності податкових органів. В акті відсутній аналіз впливу арбітражного спору на перебіг строку розрахунків. Таким чином, акт містить однобічний підхід та суперечить фактичним обставинам (існуванню рішення арбітражу та судового процесу на примусове стягнення). Прийняття відповідачем оскаржуваного рішення створює загрозу неправомірного стягнення значної суми пені, що є для Товариства фінансовим тягарем, та може призвести до негативних наслідків (у тому числі репутаційних, а також до ризику застосування до позивача санкцій згідно із Законом України Про зовнішньоекономічну діяльність за нібито порушення, як-от індивідуальний режим ліцензування чи штрафні санкції). На момент складання акту перевірки платником податків було надано документи, які свідчили про звернення резидента до міжнародного арбітражу для вирішення суперечок. Податковий орган був проінформований про те, що міжнародний арбітраж прийняв рішення на користь платника податків, проте податковий орган не врахував це рішення при складанні акту перевірки, на підставі якого винесено рішення, що є порушенням принципу об`єктивності та повноти дослідження обставин, закріпленого у статті 86.1 Податкового кодексу України. Однак, податковим органом зазначені факти не враховані при проведенні перевірки, за результатом якої прийнято рішення. Отже, документальна перевірка проведена не в повній мірі, без всебічного та повного дослідження документації. Порушення встановленої процедури перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками не проведення всебічної перевірки, відповідно до якої податкове повідомлення-рішення, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Відповідно, акт перевірки, отриманий в результаті перевірки, не може визнаватися допустимою підставою для прийняття відповідного рішення, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Першочерговим критерієм, у будь - якому випадку, за яким оцінюються акти контролюючого органу, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав. Тобто, обставини щодо дотримання контролюючим органом процедури призначення та проведення перевірки підлягають першочерговому дослідженню та встановленню.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 14.04.2025 року передана судді Пруднику С.В.
05.05.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю Квантум Сатіс адвоката Пустовіт Юлії Юріївни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
У судове засідання 25.06.2025 року прибули представник відповідача.
Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи, наведені у письмовому відзиві на позов.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Копію наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 14.01.2025 року №316-п на право проведення перевірки вручено 17.01.2025 року ОСОБА_1 , яка є засновником ТОВ Квантум Сатіс та діє за довіреністю директора ТОВ Квантум Сатіс Салій Івана Ігоровича (довіреність від 17.01.2025 ТОВ Квантум Сатіс дійсна до 31.12.2025 ТОВ Квантум Сатіс).
З направленням від 16.01.2025 року №656 на право проведення перевірки ознайомлено під підпис 17.01.2025 ТОВ Квантум Сатіс Салій Вікторію Ярославівну, яка є засновником ТОВ Квантум Сатіс та діє за довіреністю директора ТОВ Квантум Сатіс Салій Івана Ігоровича (довіреність від 17.01.2025 року ТОВ Квантум Сатіс дійсна до 31.12.2025 року ТОВ Квантум Сатіс).
Перевірку проведено з відома директора ТОВ Квантум СатісІвана Ігоровича Салій.
Журнал реєстрації перевірок платником ТОВ Квантум Сатіс до перевірки не надавався.
Перевірка проводилась з 17.01.2025 року по 23.01.2025 року.
У періоді, що перевірявся, відповідальним за правильність обчислення, своєчасність сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) і додержання законів про оподаткування та валютне регулювання, стан бухгалтерського обліку та фінансово - господарську діяльність підприємства, згідно наявної інформації були (є):
- директор ТОВ Квантум Сатіс за період з 03.06.2022 року по день підписання акта перевірки Салій Іван Ігорович (ІПН НОМЕР_1 ), призначений на посаду протоколом зборів від 02.06.2022 року №1 та наказом від 03.06.2022 року № 1;
- в.о. головного бухгалтера ТОВ Квантум Сатіс за період з 28.06.2022 року по день підписання акта перевірки Салій Іван Ігорович (ІПН НОМЕР_1 ), призначений наказом від 03.06.2022 року №5.
- особа, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи ТОВ Квантум Сатіс Салій Вікторія Ярославівна (ІПН НОМЕР_2 ) з 14.04.2005 року по день підписання акта перевірки.
На податковий облік ТОВ Квантум Сатіс взято на облік 13.11.1995 року, згідно довідки про взяття на податковий облік платників податків за №1397.
Станом на дату складання акту ТОВ Квантум Сатіс перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області-436, ДПІ обслуговування 482-Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, Криворізька ДПІ.
У періоді, що перевіряється, ТОВ Квантум Сатіс було платником: податку на додану вартість, податку на прибуток, податку з доходів фізичних осіб, єдиного соціального внеску, військового збору.
ТОВ Квантум Сатіс з 31.10.2023 року є платником з податку на додану вартість, свідоцтво ПДВ №200821063.
Перевіркою дотримання вимог валютного законодавства при здійснені зовнішньоекономічної діяльності встановлено ТОВ Квантум Сатіс укладено Контракт купівлі-продажу від 23.01.2024 року № 23/01 з нерезидентом: AUTO PLUS SPOLKA Z O.O.(Польща) відповідно оригіналу: «AUTO PLUS SPOLKA Z O. O. в особі пана DOBRYANSKYI YURII, який діє на підставі Статуту, іменоване на далі «Продавець», з одного боку та ТОВ «КВАНТУМ САТІС», в особі директора Салія Івана Ігоровича, який діє на підставі Статуту, іменоване на далі «Покупець», далі спільно іменовані «Сторони», уклали контракт, предмет та умови якого детально описані в акті перевірки.
На виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 23.01.2024 року №23/01 з нерезидентом: AUTO PLUS SPOLKA Z O.O. (Польща) ТОВ «КВАНТУМ САТІС» було перераховано з валютного рахунку, відкритого в «СВ» АССОRDBANK»PuJSC» суму 343783 Євро.
Відповідно зовнішньоекономічного контракту від 23.01.2024 року №23/01 від AUTO PLUS SPOLKA Z O.O. (Польща) отримано товар на загальну суму 343783 Євро.
Детальна інформація про виконання зовнішньоекономічного контракту від 23.01.2024 року №23/01 наведена в додатку №1. В додатку надано відомості про виконання зовнішньоекономічного контракту у вартісному відображенні, як у валютному, так і у національній валюті, підсумки виконання контракту, зафіксовано сальдо розрахунків за контрактом станом на початок та кінець перевіреного періоду.
Станом на 10.01.2025 року за контрактом від 23.01.2024 року №23/01 укладеним з нерезидентом AUTO PLUS SPOLKA Z O.O. (Польща) не рахується кредиторська або дебіторська заборгованість.
У ході перевірки по періодам граничні строки розрахунків по контракту від 23.01.2024 №23/01 року не порушені.
Перевіркою дотримання вимог валютного законодавства при здійснені зовнішньоекономічної діяльності встановлено ТОВ Квантум Сатіс укладено Контракт купівлі-продажу від 13.01.2023 року №13012023 з нерезидентом: LET BUY CAR LLC. (США).
Попередньою перевіркою перевірявся контракт за період з 13.01.2023 року по 16.08.2024 року (акт від 05.09.2024 року №2507/04-36-07-14-04/23649559) відповідно наданих первинних документів в акті зазначено:
«На виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 13.01.2023 року №13012023 укладеним з нерезидентом: LET BUY CAR LLC. (США) було перераховано з валютного рахунку, відкритого в «СВ» АССОRDBANK»PuJSC» суму 12 153 441,38 Дол. США.
Відповідно зовнішньоекономічного контракту від 13.01.2023 року № 13012023 укладеним з нерезидентом: LET BUY CAR LLC. (США) ТОВ Квантум Сатіс імпортні операції з отримання товару здійснено на загальну суму 7 030 063,01 дол. США.
Детальна інформація про виконання зовнішньоекономічного контракту від 13.01.2023 №13012023 року наведена в додатку №1. В додатку надано відомості про виконання зовнішньоекономічного контракту у вартісному відображенні, як у валютному, так і у гривневому еквіваленті, підсумки виконання контракту, зафіксовано сальдо розрахунків за контрактом станом на початок та кінець перевіреного періоду.
Станом на 16.08.2024 року за контрактом від 13.01.2023 року №13012023 з нерезидентом: LET BUY CAR LLC. (США) рахується кредиторська заборгованість 5 123 378,37 Дол. США.
Порушені граничні строки розрахунків вказані у Додатку №2 до акту.
До перевірки підприємство надало ухвалу Міжнародного комерційного арбітражного суду створеного для розгляду конкретного спору «Про порушення провадження у справі» від 26.07.2024 року, відповідно про стягнення коштів за непоставлений товар в рамках контракту купівлі-продажу від 13.01.2023 року №13012023.
Документальною позаплановою виїзною перевіркою ТОВ Квантум Сатіс з питань дотримання вимог валютного законодавства України встановлені наступні порушення:
- ч. 3 ст.13 Закону України від 21.06.2018 року №2473-VIII «Про валюту та валютні операції», при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 13.01.2023 року №13012023 за період з 17.08.2024 року по 10.01.2025 року, в частині несвоєчасного надходження та ненадходження товару, не повернення коштів від нерезидента на адресу ТОВ Квантум Сатіс, за що на підставі ч.5 ст.13 Закону від 21.06.2018 року №2473-VIII нараховується пеня за порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД.
Вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та безпідставним, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам по суті, суд виходить з того, що згідно із ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку".
Положеннями статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" визначено, що порушення резидентами строків, передбачених ст. 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (митної вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Згідно частини шостої, сьомої ст. 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації(органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.
Відповідно до положень підпункту 19-1.1.4. пункту 19-1.1.статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.
Приписами статті 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 №959-ХІІ (далі - Закон №959-ХІІ) встановлено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.
Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ визначає Закон України "Про валюту і валютні операції" № 2473-VIII від 21.06.2018 (далі - Закон № 2473-VIII). Цей закон також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.
За визначенням понять, наведених у статті 1 Закону № 2473-VIII, валютна операція - операція, що має хоча б одну з таких ознак: а) операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта; б) торгівля валютними цінностями; в) транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей;
Валютне регулювання - діяльність Національного банку України та в установлених цим Законом випадках Кабінету Міністрів України, спрямована на регламентацію здійснення валютних операцій суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами; валютний нагляд - система заходів, спрямованих на забезпечення дотримання суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами валютного законодавства.
Резиденти: а) фізичні особи (громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства), які мають постійне місце проживання на території України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за межами України; б) фізичні особи - підприємці, зареєстровані згідно із законодавством України; в) юридичні особи та інші суб`єкти господарювання з місцезнаходженням на території України, які здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України; г) дипломатичні, консульські, торговельні та інші офіційні представництва України за кордоном, що мають імунітет і дипломатичні привілеї, а також філії та представництва підприємств і організацій України за кордоном, що не здійснюють підприємницької діяльності відповідно до законодавства України; ґ) відокремлені підрозділи юридичних осіб, зазначених в підпункті "б" пункту 8 частини першої цієї статті, а саме філії, представництва, відділення або інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи та здійснюють підприємницьку діяльність від імені юридичної особи на території України.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 2473-VIII відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Приписами статті 4 Закону України "Про валюту і валютні операції" визначено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.
Резиденти з урахуванням обмежень, визначених цим Законом та іншими законами України, мають право відкривати рахунки в іноземних фінансових установах та здійснювати через такі рахунки валютні операції.
Нерезиденти з урахуванням обмежень, визначених цим Законом та іншими законами України, мають право відкривати рахунки в українських фінансових установах та здійснювати через такі рахунки валютні операції.
Резиденти мають право придбавати валютні цінності за кордоном, здійснювати їх транскордонне переміщення та (або) транскордонний переказ з урахуванням обмежень, визначених цим Законом. У сфері здійснення валютних операцій нерезиденти мають усі права, надані резидентам.
Відповідно до частин третьої, шостої, дев`ятої та десятої Закону № 2473-VIII визначено, що валютний нагляд відповідно до частини другої цієї статті здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду без втручання у відповідні валютні операції та діяльність суб`єктів таких операцій, крім випадків запобігання агентами валютного нагляду проведенню валютних операцій, що не відповідають вимогам валютного законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію. У разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.
За змістом частини 5 статті 11 Закону № 2473-VIII Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.
Згідно з частиною 1 статті 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно ч.7 ст.13 Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Під час перевірки ТОВ Квантум Сатіс не надано підтвердження проведення позовної роботи у розумінні ч.7 ст.13 Закону України від 21.06.2018 року №2473-VIII.
Документальною позаплановою виїзною перевіркою ТОВ Квантум Сатіс з питань дотримання вимог валютного законодавства України встановлені наступні порушення: ч.3 ст.13 Закону від 21.06.2018 року №2473-VIII, при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 13.01.2023 року № 13012023, за період перевірки та на підставі ч.5 ст.13 З Закону від 21.06.2018 №2473-VIII нараховується пеня за порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД (додаток 2 до акта перевірки)». Пеня за актом від 05.09.2024 №2507/04-36-07-14-04/23649559 розрахована по 16.08.2024 року.
У ході проведення перевірки підприємству надано запит №1 від 21.01.2025 року щодо надання підтверджуючих аналітичних, первинних документів по контракту від 13.01.2023 №13.01.2023 року, а саме: договір, додатки до договору, договір переуступки або інше; журнал ордер, картку обліку, акт звірки взаємних розрахунків по рахункам 632 з контрагентом по договору від 13.01.2023 року №13.01.2023 за період перевірки; платіжні інструкції, виписки банку, митні декларації, та інші документи у разі наявності.
У ході проведення перевірки підприємством не надані документи такі як платіжні інструкції, Митні декларації, журнал ордер, картку обліку, акт звірки взаємних розрахунків по рахунку 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» з контрагентом LET BUY CAR LL по договору від 13.01.2023 №13.01.2023 року.
Зокрема, не надано документів, визначених статтею 13 Закону України від 21.06.2018 року №2473-VIII «Про валюту та валютні операції», при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 13.01.2023 року №13012023 за період перевірки з 17.08.2024 по 10.01.2025, які продовжують (зупиняють) строк розрахунків, встановлений Національним банком України, за операціями з імпорту товарів не надано.
Відповідно розділу І ст.1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року №959-XII (зі змінами та доповненнями) імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в не грошовій формі) українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб`єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.
Відповідно до пп.2 п.7 розділу ІІ Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року №7 (далі - Постанови НБУ від 02.01.2019 року №7) Банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) за операціями з імпорту товарів.
Датою здійснення платежу на користь нерезидента постачальника товару вважається дата здійснення банком платежу на користь нерезидента постачальника товару, якщо оплата зобов`язань резидента за операцією з імпорту товару здійснюється за рахунок коштів, отриманих від банку на підставі кредитного договору без зарахування цих коштів на поточний рахунок такого резидента в банку.
У відповідності з абз.1 ч.1 ст.13 Закону від 21.06.2018 року №2473-VIII «Про валюту та валютні операції» (далі Закон від 21.06.2018 року №2473-VIII) Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно ч.3 ст.13 Закону від 21.06.2018 року №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Відповідно до п.21 розділу ІІ Постанови НБУ від 02.01.2019 року №5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Відповідно до п.142 Постанови НБУ від 24.02.2022 року №18 визначено, що у період запровадження воєнного стану граничні строки за операціями з експорту та імпорту товарів становить 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022 року.
Згідно з п.9 розділу ІІІ Постанови НБУ від 02.01.2019 №7 банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків:
- якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог);
- у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, після отримання інформації з реєстру МД про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням МД типу IM-40 Імпорт, IM-41 Реімпорт, ІМ-51 Переробка на митній території, IM-72 Безмитна торгівля, IM-75 Відмова на користь держави, IM-76 Знищення або руйнування (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або після пред`явлення резидентом документа (крім МД), який використовується для митного оформлення продукції (якщо на продукцію, що імпортується, згідно із законодавством України не оформляється МД);
- у разі імпорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), після пред`явлення резидентом акта, рахунку (інвойсу) або іншого документа, який згідно з умовами договору засвідчує виконання нерезидентом робіт, надання послуг, передавання прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі).
Відповідно до ч.4 ст.13 Закону від 21.06.2018 №2473-VIII за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.
Висновки Міністерства економіки України щодо продовження граничних строків розрахунків за окремими операціями з експорту та імпорту товарів, установлених Національним банком, ТОВ Квантум Сатіс не надходили.
Відповідно до ч.6 ст.13 Закону від 21.06.2018 №2473-VIII, у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.
Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Отже, до перевірки ТОВ ТОВ Квантум Сатіс не надано документального підтвердження несвоєчасного виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 13.01.2023 №13012023через дію форс-мажорних обставин.
У відповідності до ст.6 Закону України «Про третейські суди» від 11.05.2004 року №1701-IV (зі змінами та доповненнями) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком: п.12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України.
Згідно ч.7 ст.13 Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Під час перевірки ТОВ Квантум Сатіс не надано підтвердження проведення позовної роботи у розумінні ч.7 ст.13 Закону України від 21.06.2018 року №2473-VIII.
Щодо застосування до спірних правовідносин норм пункту 109.1 статті 109, пунктів 112.1, 112.2, 112.7 статті 122 Податкового кодексу України (далі ПКУ) Пунктом 112.1 статті 112 ПКУ встановлено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2 статті 112 ПКУ).
Пунктом 112.7 статті 122 ПКУ визначено, що у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством.
Згідно з приписами цього пункту усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.
Варто зазначити, що положення пунктів 112.1, 112.2, 112.7 статті 122 ПКУ застосовуються в разі розгляду питання притягнення до фінансової відповідальності, передбаченої Податковим кодексом України, виключно за податкове правопорушення.
При цьому, відповідальність за порушення суб`єктами валютних операцій валютного законодавства визначено іншим законом Законом України від 21.06.2018 року №2473-VIII «Про валюту і валютні операції».
Згідно з пунктом 109.1 статті 109 ПКУ податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 109.2 статті 109 ПКУ встановлено, що порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.
У випадках, визначених пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125 1.2 - 125 1.4 статті 125 1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи (пункт 109.3 статті 109 ПКУ).
Слід звернути увагу, що норми статей 123-125 стосуються виключно податкових правопорушень.
При цьому, як свідчать матеріали справи, товариством не вжито жодного заходу, передбаченого нормами статті 13 Закону №2473, щодо зупинення строків розрахунків за укладеними зовнішньоекономічними договорами (відсутність позовної роботи та звернення до суду; відсутність звернення до Мінекономіки щодо отримання висновку; відсутність відповідного сертифікату, що засвідчує форс-мажорні обставини (неможливість отримання товару) за кожним укладеним з нерезидентом договором).
Відповідальність за порушення валютного законодавства встановлена спеціальним Законом №2473.
У даному випадку розглядається питання порушення валютного законодавства (Закону №2473), що не пов`язане з податковим правопорушенням та умисністю діянь.
На відміну від податкових правопорушень, валютним законодавством не передбачено врахування обтяжуючих обставин (зокрема, таких як умисність діянь) під час застосування фінансової (штрафної) санкції (нарахування пені за порушення розрахунків у сфері ЗЕД).
В акті перевірки наведено обставини - детальний опис порушень товариства з обмеженою відповідальністю «Квантум Сатіс», які обґрунтовано нормами чинного валютного законодавства.
Розрахунок пені за порушення строків розрахунків у зовнішньоекономічної діяльності проведено відповідно до вимог Закону №2473.
Статтею 13 вказаного Закону врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Зокрема частиною першої статті 13 встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно частини другої вказаної статті у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України.
Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Щодо застосування до спірних правовідносин положень статті 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (набрав чинності з 07.03.2022) щодо зупинення перебігу строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, на граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
З преамбули Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі - Закон №2473) вбачається, що такий є спеціальним законом, який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Статтею 13 вказаного Закону врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Зокрема частиною першої статті 13 Закону №2473 встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно частини другої вказаної статті у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України.
Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Частиною п`ятою статті 13 Закону №2473 встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості.
Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України, встановлено відповідальність у вигляді пені.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону 2473 валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Підпунктом 191.1.4 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України (далі ПКУ) встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПКУ контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.
При цьому суд зазначає, що хоча положеннями Закону №2473 не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно-господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями Податкового кодексу України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення Податкового кодексу України. Закон №2473 та Податковий кодекс України регулюють різні сфери державної політики.
Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність, за яке встановлено статтею 13 Закону №2473) - відсутні. Законом України від 03.03.2022 № 2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 69. Відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Проте, як вже було зазначено вище, питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно Законом України «Про валюту і валютні операції». Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону (стаття 3 Закону №2473).
Відповідних змін до Закону №2473, в частині зупинення перебігу строків, не вносилось. Не зупинялись відповідні строки і нормативними документами Національного банку України, який відповідно до частини першої статті 13 Закону №2473 встановлює граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Навпаки, пунктом 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (в редакції Постанови від 4 квітня 2022 року №68) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05 квітня 2022 року зменшено з 365 днів до 90 календарних днів. В подальшому граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05 квітня 2022 року згідно постанови Правління Національного банку України від 07.06.2022 №113 становили 120 днів, а згідно постанови Правління Національного банку України від 07.07.2022 №142 - 180 днів.
В даному випадку необхідно також зауважити, що вказані акти Національного банку України (постанови), якими визначено граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, мають силу закону. Це так звана «делегована правотворчість», коли підзаконний акт стає на один щабель із законом, оскільки його видано з дозволу й прямої вказівки Закону та він регулює спеціальну сферу відносин, не підмінюючи закон.
Зокрема частиною першої статті 13 Закону №2473 встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Тож, на думку суду, з огляду на специфічність спірних правовідносин (строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів), які врегульовано окремим спеціальним нормативно - правовим актом - Законом №2473, та врегульовують конкретну визначену його предметом групу правовідносин, відмінну від податкових правовідносин, положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Підпунктом 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Тобто нормами вказаного пункту визначено певні особливості справляння податків і зборів на певний період часу - на період до припинення або скасування воєнного стану на території України.
Суд вважає, що така норма може бути застосована до строків, визначених як податковим так і іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, але виключно у податковій сфері (у сфері справляння податків і зборів).
Однак, як вже було зазначено Закон №2473 є спеціальним законом, який регулює, не сферу справляння податків і зборів, а сферу здійснення валютних операцій, валютного контролю та валютного нагляду, отже питання строків та відповідальності за їх порушення врегульовано саме зазначеним Законом, зміна положень якого здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
При цьому якщо положення інших законів суперечать положенням Закону «Про валюту і валютні операції», застосовуються положення саме Закону «Про валюту і валютні операції».
Тобто про зупинення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів мали бути внесені відповідні зміни до Закону №2473, чого законодавцем зроблено не було.
Отже, підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ та Закон №2473, зокрема стаття 13 Закону №2473, не є конкуруючими нормами, і те що підпункт 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ прийнятий пізніше у часі (03.03.2022) не є підставою для його застосування до спірних правовідносин.
Отже, Положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що врегульовано законодавством у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду.
Щодо форс-мажорних обставин відповідно до частини 6 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі Закон №2473), у разі якщо виконання договору за операціями з імпорту товарів зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого НБУ, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).
Тобто, одна із сторін договору повинна довести, що наявні обставини (введення воєнного стану чи початку бойових дій) мають відношення до конкретного господарського зобов`язання та унеможливлюють після постачання товару або здійснення авансового платежу отримати резидентами валютної виручки або поставку їм імпортного товару на невизначений строк, а також з метою не нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків у період дії форс-мажорних обставин необхідно засвідчити даний факт відповідною довідкою уповноваженої організації (органу) країни нерезидента та/або сертифікатом Торгово- промислової палити України.
Пунктом 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України (далі ТПП) та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії ТПП України 18 грудня 2014 року №44(5) (далі - Регламент ТПП) визначено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також визначених сторонами за договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідним договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.
Згідно з Регламентом ТПП, форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності по кожному окремому договору, виконання якого настало згідно з умовами договору i виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин, шляхом видачу сертифікату ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством та Регламентом.
ТПП України веде єдиний Реєстр сертифікатів, виданих ТПП України та регіональними ТПП (Реєстр сертифікатів), про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та Реєстр уповноважених осіб.
При цьому, Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Тобто ТПП України листом повідомила «всіх кого це стосується» про те, що з 24 лютого 2022 року зазначені обставини є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності України.
Але Регламентом ТПП лист не визначено таким документом як сертифікат, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.
Таким чином, лист ТПП України не є сертифікатом, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).
Війна є форс-мажорною обставиною в силу закону. Однак це правило не діє автоматично для всіх контрактів на всій території України. Для того, щоб війна була визнана форс-мажором для договору, необхідно довести причинно-наслідковий зв`язок між війною та об`єктивною неможливістю виконати конкретний обов`язок за договором.
Враховуючи викладене вище, вимоги Закону №2473 і Регламенту ТПП, а також початок бойових дій на території України, для можливого звільнення платників податків від відповідальності за порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, обґрунтування неможливості виконання зовнішньоекономічного контракту, засвідчується ТПП України сертифікатом про наявність форс-мажорних обставин із зазначенням періоду дії таких обставин.
У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;
- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Отже, просто існування таких обставин не є форс-мажором. Така обставина стане форс-мажорною лише у випадку якщо особа доведе неможливість виконання зобов`язань передбачених умовами договору саме через неї. Потрібно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати та обставинами (результатом) на які сторона посилається як на підставу неможливості виконати зобов`язання.
Таким чином, неможливість виконання зобов`язання через форс-мажорні обставини не доведено та не підтверджено позивачем відповідними сертифікатами уповноважених органів.
З урахуванням викладеного, висновок в акті перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області про відсутність підтвердження форс-мажорних обставини узгоджується з приписами частини 6 статті 13 Закону №2473.
Документальною позаплановою виїзною перевіркою ТОВ Квантум Сатіс з питань дотримання вимог валютного законодавства України встановлені наступні порушення:
- ч.3 ст.13 Закону України від 21.06.2018 року №2473-VIII «Про валюту та валютні операції», при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 13.01.2023 року №13012023 за період з 17.08.2024 року по 10.01.2025 року, в частині несвоєчасного надходження та ненадходження товару, не повернення коштів від нерезидента на адресу ТОВ Квантум Сатіс, за що на підставі ч.5 ст.13 Закону від 21.06.2018 року №2473-VIII нараховується пеня за порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД.
Згідно із ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю Квантум Сатіс.
Враховуючи відмову у задоволені позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 25 червня 2025 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 26 червня 2025 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю Квантум Сатіс в особі представника Яцини Сергія Вадимовича до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.
Судові витрати стягненню не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25 червня 2025 року.

Суддя С. В. Прудник