Справа № 227/1550/24
Суддя: АВРАМЕНКО А. М.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 227/1550/24
(2-а/199/53/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

18.03.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Циганок К.С.,

за участю представника позивача Майорова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2024 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач через свого представника із вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що спірною постановою поліцейського ВП №1 (м. Добропілля) Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого сержанта Давиденка О.Г. від 08 травня 2024 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.8 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень. Суть інкримінованого правопорушення полягала в тому, що 08 травня 2024 року 06 годині 44 хвилини в м. Добропілля, мкр. Ременного, 15 позивач керував автомобілем «Audi» н.з. НОМЕР_1 , щодо якого порушено строки обмеження, встановлені МК України, а саме порушено обмеження строки його тимчасового ввезення на митну територію України. Позивач вважаю вказану постанову незаконною, просить її скасувати, посилаючись на те, що не сплив річний строк тимчасового ввезення авто на митну територію України, продовження на час введення воєнного стару строку реєстрації, перереєстрації транспортного засобу, ввезеного на митну територію України, помилкову кваліфікацію за ч.8 замість ч.6 ст.121 КУпАП інкримінованого діяння.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

04 червня 2024 року відповдіачем подано до Добропільського міськрайонного суду Донецької області відзив, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення, яке полягає у керуванні ним автомобілем, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, а саме цей автомобіль передано у володіння, користування або розпорядження особі (позивачу), яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту. Крім того, сторона відповідача послалась на захищеність та неспівмірність заявленого до стягнення розміру витрат на правничу допомогу.

10 липня 2024 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача просила суд не приймати до уваги аргументи відзиву, позов задовольнити, посилаючись на те, що в діянні позивача відсутній склад порушення митних правил, сторона відповідача необґрунтовано заперечує правомірність заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 24 вересня 2024 року №2797/0/15-24 про зміну територіальної підсудності Добропільського міськрайонного суду Донецької області до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшли вищевказані матеріали цивільної справи 30 грудня 2024 року, здійснено автоматизований розподіл цієї цивільної справи, яку у відповідності до ст.ст.14, 33, 34 ЦПК України передано для розгляду судді Авраменко А.М.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 січня 2025 року адміністративну справу прийнято до провадження та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 січня 2025 року повернуто позивачу заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2025 року повернуто заяву представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2025 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову.

Ухвалами Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10, 14 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі з викладених у ньому підстав та обставин.

Інші учасники справи в судове засіданні не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Від представника відповідача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності сторони відповідача із проханням відмовити у задоволенні позову. Також представником відповідача подано другий відзив на позов, в якому представник просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що позивачем вчинення правопорушення, яке полягає у керуванні ним транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, а саме керування транспортним засобом, переданим у володіння, користування або розпорядження позивачу, який не ввозив його на митну територію України або не поміщував в митний режим транзиту. Тимчасово ввезені авто особистого користування можуть використовуватись на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені авто в Україну. Вказані обставини і утворюють склад правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП.

В свою чергу, позивачем подано суду другу відповідь на відзив, в якій представник позивача просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Дана відповідь на відзив фактично повторює за змістом першу відповідь на відзив, подану ще до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

За таких обставин, керуючись нормами ст.ст.194, 205 КАС України, суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за наведеної явки учасників справи.

Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №2094127 від 08 травня 2024 року, винесеною поліцейським ВП №1 (м. Добропілля) Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Давиденко Олегом Геннадійовичем, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.8 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень. Суть інкримінованого позивачу правопорушення згідно вказаної постанови полягає в тому, що позивач 08 травня 2024 року о 06 годині 44 хвилин в м. Добропілля, мкрн Ременного, 15 керував автомобілем «Audi А3» номерний знак НОМЕР_2 , щодо якого порушено строки обмеження, встановлені МК України, а саме порушено обмежено строки його тимчасового ввезення на митну територію України, чим порушено вимоги ст.380 МК України, ст.ст.16, 31 Закону України «Про дорожній рух». Дані обставини підтверджуються копією спірної постанови.

При цьому, зміст постанови не містить посилань та на те, який строк тимчасового ввезення автомобіля «Audi А3» номерний знак НОМЕР_2 було встановлено та коли він сплив. Докази вказаних обставин до спірної постанови не долучено, як і в подальшому в ході розгляду справи.

Судом також встановлено, що ТОВ «Індевор+» 12 вересня 2023 року здійснило ввезення на митну територію України автомобіля «Audi А3», який на підставі договору №10550/23 купівлі-продажу транспортного засобу від 19 жовтня 2023 року було продажу позивачу. Вказаний автомобіль має номерний знак НОМЕР_1 . Дані обставини підтверджуються копіями митної декларації, договору купівлі-продажу, акту огляду реалізованого транспортного засобу, акту технічного стану транспортного засобу, акту №10550/23 приймання-передачі, фототаблицею.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила), КАС України, КУпАП, Законом України «Про національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», МК України, Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі Порядок).

Так, відповідно до п.1.3 Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Аналогічні положенням містить ст.14 ч.5 Закону України «Про дорожній рух».

Положеннями ст.9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормою ст.380 МК України визначено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами. Тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД, та причепів до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, у кількості більше однієї одиниці на кожну товарну позицію дозволяється за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та наданням забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та наданням забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу. Транспортні засоби, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД, та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які ввозяться громадянами-резидентами у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за укладеними трудовими договорами з підприємствами-нерезидентами, що підтверджується документами відповідних компетентних органів країни реєстрації підприємства-нерезидента, для цілей цього Кодексу вважаються транспортними засобами особистого користування. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України таких транспортних засобів дозволяється на строк до 10 діб за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та наданням забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу. Строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання митному органу документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Транспортні засоби особистого користування, що класифікуються за товарною позицією 8903 згідно з УКТ ЗЕД, можуть використовуватися громадянами, які ввезли їх в Україну, а також громадянами-резидентами та громадянами-нерезидентами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення, за умови використання транспортного засобу від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування. Транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації. Порядок державної реєстрації транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст.16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов`язаний, окрім іншого, не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту;

Відповідно до ст.13 Закону України «Про дорожній рух» тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Згідно ст.34 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації протягом десяти діб з моменту такого ввезення без зміни реєстраційних документів та національних номерних знаків країни їх реєстрації у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.

Пунктом 30.1 Правил визначено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Статтею Закону України «Про дорожній рух» заборонено експлуатацію незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів

Пунктом 7 Порядку визначено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року, №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року, №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року, №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року, №№58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 лютого 2023 року, №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року, №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року, №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 листопада 2023 року, №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2024 року, №271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 травня 2024 року, №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23 липня 2024 року, №740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 28 жовтня 2024 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні останній раз з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб.

Частиною 8 ст.121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, у вигляді штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ст.ст.222, 254, 258, 283 КУпАП справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст.121 ч.8 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції із винесенням за результатами такого розгляду постанов без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Нормою ст.268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, окрім іншого, має право: заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормою ст.288 ч.1 п.3 КУпАП передбачена можливість оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в тому числі в районний в місті суд, в порядку визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Положеннями ст.286 ч.2 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст.20 ч.1 п.1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.4 КАС України, ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ст.222 КУпАП суб`єктами владних повноважень є працівники/посадові особи органів і підрозділів Національної поліції.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються ст.ст.279-1-279-4 КУпАП.

Нормою ст.286 ч.3 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених положень законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, за змістом ст.ст.9-12, 121, 245, 251, 280 КУпАП необхідною і обов`язковою умовою для визнання особи винною у вчиненні певного адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого ст.121 ч.8 КУпАП, а отже і притягнення такої особи до адміністративної відповідальності із накладенням відповідного адміністративного стягнення, є встановлення події інкримінованого адміністративного правопорушення, а при її наявності всіх обов`язкових ознак його складу. Останнє означає доведення належними, допустимими, достовірними, дійсними та достатніми доказами наявності у вчиненому в певний час та місці і за певних обставин діянні цієї особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всіх обов`язкових ознак складу вказаного адміністративного правопорушення, до якого належить об`єкт правопорушення, об`єктивна та суб`єктивна сторони, а також суб`єкт правопорушення. Якщо відсутня (не доведена) хоча б одна з ознак складу правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №204/8036/16-а.

Стосовно обставин спірних правовідносин сторін у даній адміністративній справі, то зі змісту постанови слідує, що посадовою особою відповідача інкриміноване позивачу адміністративне правопорушення із кваліфікацією за ч.8 ст.121 КУпАП, яке полягає у керуванні позивачем автомобілем «Audi А3» номерний знак НОМЕР_2 , щодо якого порушено строк його тимчасового ввезення на митну територію України. Однак, ані зміст спірної постанови, ані докази у справі не містять відомостей про те, який строк ввезення вказаного автомобіля на митну територію України було встановлено та коли порушено. Натомість, сторона відповідача, мотивуючи свою правову позицію щодо правомірності спірної постанови зазначає, що вчинене позивачем адміністративне правопорушення полягає у тому, що позивач керував переданим йому у володіння, користування або розпорядження зазначеним автомобілем, який позивач не ввозив на митну територію України або не поміщував в митний режим транзиту. Тобто фактично відповідач, мотивуючи правомірність спірної постанови, стверджує про вчинення позивачем іншого (альтернативного) протиправного діяння, що утворює склад правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, замість того діяння, яке суто якого фактично викладено у спірній постанові, і на доведенні дійсності якого сторона відповідача суду доказів не подала.

В силу презумпції невинуватості, яка встановлена нормою ст.62 Конституції України та підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події та складу правопорушення, зокрема винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія, вина особи та/або інші обов`язкові ознаки складу інкримінованого адміністративного правопорушення мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. На означеній обставині наголосив у своїх правових висновках Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року по справі №463/1352/16-а.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи судом не підтверджено наявність в діянні позивача, зазначеному у спірній постанові, ознак об`єктивної сторони складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.8 КУпАП, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а отже і можливість їх задоволення шляхом скасування спірної постанови із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, враховуючи результат розгляду справи та суб`єктний склад її учасників, керуючись положеннями ст.ст.132, 134, 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 605,6 гривень, а також частково витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень. Частковість стягнення витрат на професійну правничу допомогу зумовлена їх зменшенням судом в порядку ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України з огляду на слушність тверджень сторони відповідача про їх неспівмірність складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання наданих ним послуг, обсягом таких послуг.

На підставі викладеного та керуючись ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ст.ст.16, 31, 34, 37 Закону України «Про дорожній рух», п.30.1 Правил дорожнього руху, ст.380 МК України, п.7 Порядку, ст.ст.9-12, 36, 121, 222, 245, 251, 254, 258, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст.2, 4, 7, 9, 19, 20, 72-78, 94, 132, 134, 139, 194, 205, 229, 241-246, 250, 255, 257, 258, 268, 271, 272, 276, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; адреса місцезнаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, 7), третя особа ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №2094127 від 08 травня 2024 року, винесену поліцейським ВП №1 (м. Добропілля) Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшим сержантом поліції Давиденко Олегом Геннадійовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.8 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень, скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.121 ч.8 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Донецькій області (; адреса місцезнаходження: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Мандрика, 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605,6 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень, а всього 3605,6 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя А.М. Авраменко