Справа № 360/33/25
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року справа №360/33/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Геращенка І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року (повне судове рішення складено 06 березня 2025 року) у справі № 360/33/25 (суддя в І інстанції Секірська А.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - Управління) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу компенсації, у зв`язку із несвоєчасно виплаченою даним органом ПФУ пенсією за вислугу років за минулий період у жовтні-грудні 2024 року;

зобов`язати Управління нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 відповідну компенсацію втрати частини грошових доходів (пенсії за вислугу років), у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

В обґрунтування позовної заяви, позивач посилається на те, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як одержувач пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Також, позивач є ветераном війни, особою з інвалідністю II групи та потребує постійної сторонньої допомоги та догляду. З 01.11.2014 згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради від 10.12.2014 № 11713 був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа у м. Сіверськодонецьку Луганської області.

ГУ ПФУ в Луганській області у 2024 році виплачено позивачу заборгованість із пенсії за вислугу років за минулий період у загальній сумі 7083 гривні, а саме: 21.10.2024 2361 гривні, 12.11.2024 2361 гривні та 09.12.2024 2361 гривні відповідно, що підтверджується витягом з виписки по банківському рахунку НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» та листом даного органу ПФУ від 13.12.2024 № 9529-9799/В-04/8-1200/24.

На звернення позивача від 09.12.2024 через вебпортал ПФУ вищевказаним листом від 13.12.2024 ГУ ПФУ в Луганській області повідомило про виплату у 2024 році заборгованості в межах наявного фінансового ресурсу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», зазначив, що Порядком № 1165 не передбачено виділення окремих місяців із загального періоду боргу, тому виплата проводиться із загальної суми боргу.

Через вебпортал ПФУ 03.01.2025 позивачем подано звернення на адресу ГУ ПФУ в Луганській області щодо нарахування та виплати відповідної компенсації втрати частини доходів, згідно ч.2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону № 2050-ІІІ та постанови КМУ від 21.02.2001 № 159, однак до теперішнього часу відповідну компенсацію йому не виплачено.

Таку бездіяльність позивач вважає протиправною та такою, що порушує його законні права та інтереси, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 2361,00 грн за весь час затримки виплати по день фактичної виплати 21.10.2024, порушенням строків виплати пенсії у розмірі 2361,00 грн за весь час затримки виплати по день фактичної виплати 12.11.2024, порушенням строків виплати пенсії у розмірі 2361,00 грн за весь час затримки виплати по день фактичної виплати 09.12.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму пенсії 2361,00 грн за весь час затримки виплати по день фактичної виплати 21.10.2024, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 2361,00 грн за весь час затримки виплати по день фактичної виплати 12.11.2024, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 2361,00 грн за весь час затримки виплати по день фактичної виплати 09.12.2024, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 29.10.2024 за вхід. № 8541/В-1200-24 відповідачем зареєстровано звернення позивача ВЕБ-12001-Ф-С-24-174159 від 29.10.2024, у якому він просив нарахувати та виплатити відповідну компенсацію втрати частини доходів.

Листом від 12.11.2024 № 8517-8541/В-02/8-1200/24 відповідач, окрім іншого, повідомив позивачу, що у справі № 360/4090/21 питання щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів не розглядалось, разом із цим, виплата облікованої суми доплати пенсії на виконання рішення у справі № 360/4090/21 проводиться на умовах, визначених Порядком № 1165.

Також до відома позивача доведено, що протягом 2022-2024 років йому проведено погашення заборгованості на суму 75075,27 гривень. Залишок невиплаченої доплати на виконання рішення суду у справі № 360/4090/21 складає 133422,04 гривень. Згідно Порядку № 1165 у листопаді 2024 року та грудні 2024 року ОСОБА_1 виплачено частину заборгованості, облікованої на виконання рішення у справі № 360/4090/21, по 2361,00 грн щомісяця. Залишок невиплаченої доплати на виконання рішення суду у справі № 360/4090/21 станом на 31.12.2024 складає 128700,04 гривень.

Інформацією, що додається, підтверджується, що Пенсійним фондом України відповідно до Порядку № 1165 ОСОБА_1 проведено виплату частини боргу із Переліку боргів внутрішньо переміщених осіб відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165, що облікований в ІКІС ПФУ РСР, реєстраційний номер 2349692, а саме: у грудні 2022 року у розмірі 532,18 грн, у липні 2023 року у розмірі 557,32 грн; у вересні 2023 року у розмірі 2093,00 грн; у жовтні 2023 року у розмірі 1303,00 грн; у листопаді 2023 року у розмірі 4,10 грн; у грудні 2023 року у розмірі 0,62 грн, у травні 2024 року - 68224,05 грн; у жовтні 2024 року 2361,00 грн; у листопаді року 2361,00 грн; у грудні 2024 року 2361,00 грн; що разом складає 79797,27 грн.

З урахуванням виплаченої відповідно до Порядку № 1165 заборгованості суми залишок доплати до пенсії, нарахованої на виконання рішення у справі № 360/4090/21, складає 128700,04 грн (208497,31 грн «-» Порядок № 1165 79797,27 грн = 128700,04 грн).

Іншого механізму проведення виплати пенсій, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам, ніж Порядок № 1165 законодавством не передбачено.

03.01.2025 за вхід. № 48/В-1200-25 відповідачем зареєстровано звернення позивача ВЕБ-12001-Ф-С-25-001074 від 03.01.2025, у якому він просив нарахувати та виплатити відповідну компенсацію втрати частини доходів.

Листом від 16.01.2025 № 408-48/В-02/8-1200/25 відповідач, окрім іншого, повідомив позивачу, що із загальної суми облікованих пенсійних виплат за минулий період, з урахуванням положень абзацу третього пункту 4 Порядку 1165 в межах наявного фінансового ресурсу у 2024 році виплачено 7083,00 гривні, про що інформовано листом Головного управління від 13.12.2024 № 9529-9799/В-04/8-1200/24. Залишок заборгованості складає 128700,04 гривень

Щодо виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати - період прострочення розраховується починаючи з місяця нарахування пенсії по місяць фактичної виплати заборгованості з пенсії за минулий період, що підтверджується прикладами обчислення суми компенсації, наведеними у Додатку до Порядку № 159.

Разом із цим, як зазначено вище, станом на дату подання цього відзиву заборгованість з пенсії за період з 01.08.2021 по 30.11.2022, яка склала 208497,31 грн, нараховану на виконання рішення у справі № 360/4090/21, фактично не виплачено (виплачено частково у 2022-2024 роках усього 79797,27 грн).

Враховуючи вищезазначені правові норми, зазначаємо, що у зв`язку з відсутністю фактичної виплати в повному обсязі заборгованості з пенсії, не вдається за можливе встановити період прострочення та здійснити розрахунок компенсації втрати частини доходів відповідно до Порядку № 159.

Оскільки фактична виплата заборгованості по пенсії позивачу не здійснена, у відповідача не виник обов`язок нарахувати та виплатити компенсація втрати частини доходів, позаяк згідно статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Оскільки право позивача на одержання грошової компенсації втрати частини доходів виникне у майбутньому, а саме в день виплати заборгованості з нарахованої пенсії, позовні вимоги про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є передчасними і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відзиві позивач просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а судове рішення без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи, є особою з інвалідністю 2 групи з 30.05.2000 та отримувачем пенсії за вислугу років.

Відповідно до протоколу за пенсійною справою N/A 8639 (МВС) від 01.01.2016 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з 01.01.2016 у розмірі 9960,38 грн.

З 01.05.2018 виплату пенсії було призупинено на підставі наданої інформації інтегрованою інформаційно-телекомунікаційною системою щодо контролю осіб, які перетинають державний кордон, про відсутність на підконтрольній території понад 60 днів.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі № 360/4090/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період 01 травня 2018 року по 31 липня 2021 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 серпня 2021 року.

На виконання рішення суду у справі №360/4090/21 відповідачем на відомість грудня 2022 року ОСОБА_1 поновлено нарахування пенсії в межах виплати пенсії за один місяць з 01.12.2022 по 31.12.2022 (за грудень 2022 року) в сумі 13669,23 грн на поточний рахунок у АТ «Ощадбанк» та виплачено частину боргу за період з 01.08.2021 по 30.11.2022 відповідно до Постанови №1165 в розмірі 532,18 грн.

Згідно з листом 30.03.2023 за вхід. №311/5 до ГУ ПФУ в Луганській області надійшов лист Головного управління державної казначейської служби України в Луганської області від 30.03.2023 №04-07-06/923, згідно з яким повідомляється, що 24.03.2023 Державною казначейською службою України відповідно до статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» здійснено виплату коштів за судовими рішеннями (1 черга), за рахунок коштів бюджетної програми КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» згідно, у тому числі, дублікату виконавчого листа Луганського окружного адміністративного суду, виданого 17.11.2021 по справі № 360/4090/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 0l.05.20l8 по 31.07.2021 у розмірі 414078,67 грн.

17.06.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії.

Листом від 07.11.2022 № 1200-0505-5/24682 відповідачем повідомлено Пенсійний фонд України, що у зв`язку з наявністю рахунку, відкритого ОСОБА_1 у АТ «Ощадбанк», який зазначено у заяві від 17.06.2022 та підтверджено електронним цифровим підписом, Головним управлінням прийнято рішення про можливість поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 згідно рішення суду по справі №360/4090/21 на відомість грудня 2022 року.

Пенсійний фонд України листом від 01.12.2022 № 2800-030203-9/51431 погодив поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 на номер банківського рахунку в АТ «Ощадбанк», зазначений у його заяві від 17.06.2022.

На виконання рішення суду у справі №360/4090/21 відповідачем на відомість грудня 2022 року поновлено нарахування пенсії ОСОБА_1 в межах виплати пенсії за один місяць з 01.12.2022 по 31.12.2022 (за грудень 2022 року) в сумі 13669,23 грн на поточний рахунок у АТ «Ощадбанк» та виплачено частину боргу за період з 01.08.2021 по 30.11.2022 відповідно до Постанови № 1165 в розмірі 532,18 грн.

Згідно з листом Пенсійного фонду України від 30.04.2024 № 2800-030201-9/26425, ПФУ на виконання доручення Міністерства соціальної політики України від 10.04.2024 №792/0/5-24/54 (вх. № 20884/В-2800-24 від 10.04.2024) повідомлено ГУ ПФУ в Луганській області про необхідність забезпечити виплату пенсії ОСОБА_1 з липня по листопад 2022 року (на підставі заяви від 17.06.2022 з реквізитами карткового рахунка, відкритого в АТ «Ощадбанк») та за результатами до 06.05.2024 проінформувати Пенсійний фонд України.

Листом від 06.05.2024 №1200-0307-5/11901 відповідач повідомив Пенсійному фондуУкраїни, що на виконання доручення Міністерства соціальної політики України від 10.04.2024 №792/0/5-24/54 та Пенсійного фонду України від 30.04.2024 № 2800-030201-9/26425 на додаткову відомість травня 2024 року ОСОБА_1 нараховано заборгованість за липень-листопад 2022 року у розмірі 68224,05 гривень (дата виплати - 10.05.2024).

12.09.2024 позивач звернувся до відповідача через вебпортал Пенсійного фонду України за номером ВЕБ-12001-Ф-С-24-149310, яке зареєстроване в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області за вх.№6992/В-1200-24 від 12.09.2024 з заявою щодо надання довідки про розмір заборгованості із виплати пенсії за період з 01.08.2021 по 30.06.2022 (із зазначенням сум та періодів) за рішенням суду у справі № 360/4090/21 та з зазначенням строків виплати заборгованості на банківський рахунок.

Листом від 18.09.2024 №6862-6992/В-04/8-1200/24 відповідач повідомив позивачу, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі №360/4090/21 поновлено виплату пенсії. Пенсійні кошти за період з 01.08.2021 по 30.11.2022 у сумі 208497,31 гривень обліковано в Головному управлінні та виплачуються на умовах постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території» (далі - Порядок №1165). Згідно Порядку №1165, в межах наявного фінансового ресурсу у 2022 році виплачено 532,18 грн, у 2023 році 3958,04 грн. Залишок заборгованості складав 204007,09 грн. На виконання листа Пенсійного фонду України від 30.04.2024 №2800-030201-9/26425 виплачено заборгованість за липень-листопад 2022 року у розмірі 68224,05 гривень на додаткову відомість травня 2024 (дата виплати - 10.05.2024). Залишок заборгованості станом на дату відповіді складає 135783,04 грн та буде виплачуватися в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

В подальшому, ОСОБА_1 відповідачем виплачено: 21.10.2024 2361,00 грн; 12.11.2024 2361,00 грн; 09.12.2024 2361,00 грн, що підтверджується інформацією щодо виплати заборгованості, нарахованої на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі № 360/4090/21 ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, який перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області; витягом з виписки по банківському рахунку НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк».

29.10.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою № ВЕБ-12001-Ф-С-24-174159, в якій просив з огляду на зміст листа Мінсоцполітики України від 10.04.2024 № 792/0/5-24/54 та на лист ПФУ від 30.04.2024 № 2800-030201- 9/26425, відповідно до положень ч.2 ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та вимог постанови КМУ від 21.02.2001 № 159, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів.

Листом від 13.12.2024 № 9529-9799/В-04/8-1200/24, наданим у відповідь на звернення на вебпортал Пенсійного фонду України за номером ВЕБ-12001-Ф-С-24-197926, яке зареєстроване в за вхідним номером 9799/В-1200-24 від 10.12.2024, відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 по справі № 360/4090/21 Вам поновлено виплату пенсії. Пенсійні кошти за період з 01.08.2021 по 30.11.2022 у сумі 208497,31 гривень обліковано в Головному управлінні та виплачуються на умовах постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №01165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території» (далі Порядок № 1165). Порядком № 1165 не передбачено виділення окремих місяців із загального періоду боргу, тому виплата проводиться із загальної суми боргу. З загальної суми заборгованості згідно Порядку № 1165, в межах наявного фінансового ресурсу у 2022 році Вам виплачено 532,18 гривні, у 2023 році виплачено 3958,04 гривень. У травні 2024 Вам виплачено заборгованість за липень-листопад 2022 року у розмірі 68224,05 гривень. Згідно Порядку № 1165, в межах наявного фінансового ресурсу у 2024 році (станом на дату надання інформації) Вам виплачено 7083,00 гривні. Залишок заборгованості складає 128700,04 гривень.

Позивач 03.01.2025 звернувся до відповідача зі зверненням ВЕБ-12001-Ф-С-25-001074 від 03.01.2025, в якому просив нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів (пенсії за вислугу років), згідно ч.2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,ч.1 ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови КМУ від 21.02.2001 № 159,у зв`язку з порушенням строків їх виплати у 2024 році.

Листом від 16.01.2025 за вих. № 408-48/В-02/8-1200/25 відповідач у відповідь на звернення на вебпортал Пенсійного фонду України за номером ВЕБ-12001-Ф-С-25- 001074, яке зареєстроване за вхідним номером 48/В-1200-25 від 03.01.2025, повідомив позивача, що із загальної суми облікованих пенсійних виплат за минулий період, з урахуванням положень абзацу третього пункту 4 Порядку 1165 в межах наявного фінансового ресурсу у 2024 році Вам виплачено 7083,00 гривні, про що Вас інформовано листом Головного управління від 13.12.2024 № 9529-9799/В-04/8-1200/24, на який Ви посилаєтесь у своєму зверненні. Залишок заборгованості складає 128700,04 гривень Наступні виплати здійснюватимуться в межах наявного фінансового ресурсу. Одним із принципів бюджетної системи України, що визначений Бюджетним кодексом України, є його збалансованість, виходячи з якого повноваження на здійснення витрат бюджету повинні відповідати обсягу надходжень до бюджету на відповідний бюджетний період. Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства. З урахуванням викладеного, для здійснення Вам виплати решти облікованих сум у іншому порядку, ніж той, що визначено чинним законодавством для здійснення таких виплат, або нарахування компенсації втрати частини доходів немає підстав.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 55 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ) нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ)

Стаття 1 Закону № 2050-III визначає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

У відповідності до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 даного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Тобто, з аналізу норм Закону № 2050-III та Порядку №159 вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата); 3) наявні порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) відбулася затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації передбаченої Законом № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Компенсація за порушення строків виплати такого доходу, який не має разовий характер, проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Таким чином, за змістом наведених норм обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

При цьому, використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 19 грудня 2011 року (справа №6-58цс11), від 11 липня 2017 року (справа №21-2003а16). Такий підхід підтримано і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 3 липня 2017 року (справа №521/940/17).

Також суд враховує, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02 квітня 2024 року справа №560/8194/20 вважала за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021,17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20, відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулювати такі висновки:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду;

г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

Судом установлено, що пенсійні кошти за період з 01.08.2021 по 30.11.2022 у сумі 208497,31 гривень обліковано в ГУПФУ в Луганській області.

Виплачено 21.10.2024 2361,00 грн; 12.11.2024 2361,00 грн; 09.12.2024 2361,00 грн, що підтверджується інформацією щодо виплати заборгованості, нарахованої на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 у справі № 360/4090/21 ОСОБА_1 за період з 01.01.2024 по 31.12.2024, який перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області; витягом з виписки по банківському рахунку НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк».

Оскільки відповідачем було проведено виплату нарахованої пенсії позивача за період за липень-листопад 2022 року, позивач має право на отримання компенсації втрати частини грошових доходів за період липень-листопад 2022 року.

В наведеній постанові Верховного Суду від 02.04.2024 (пункти 31-34) зазначено, що аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії.

Зважаючи на наведене вище правове регулювання та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати, в тому числі у випадку виплати частини суми заборгованості з пенсії. На думку суду, оскільки відповідач здійснив частково виплату заборгованості з пенсії, позивач набув право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за весь час затримки виплати з пенсії по день фактичної виплати 21.10.2024, 12.11.2024, 09.12.2024.

Отже, є помилковим доводи відповідача, що позивач не має права на компенсацію з огляду на невиплату у повному обсязі суми заборгованості з пенсії за судовим рішенням.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції на підставі частини другої статті 9 КАС України обґрунтовано вважав за необхідне обрати спосіб захисту, який відповідатиме об`єкту порушеного права, та:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 2361,00 грн за весь час затримки виплати по день фактичної виплати 21.10.2024, порушенням строків виплати пенсії у розмірі 2361,00 грн за весь час затримки виплати по день фактичної виплати 12.11.2024, порушенням строків виплати пенсії у розмірі 2361,00 грн за весь час затримки виплати по день фактичної виплати 09.12.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму пенсії 2361,00 грн за весь час затримки виплати по день фактичної виплати 21.10.2024, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 2361,00 грн за весь час затримки виплати по день фактичної виплати 12.11.2024, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 2361,00 грн за весь час затримки виплати по день фактичної виплати 09.12.2024, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Отже, належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача суд вважає зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, окружний суд дійшов вірного висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2025 року у справі № 360/33/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 26 червня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

І. В. Геращенко

Т. Г. Гаврищук