Справа № 645/270/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 червня 2025 р.Справа № 645/270/25
Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Спаскін О.А., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Макаренко Я.М., суддів Перцова Т.С., Жигилій С.П. по справі 645/270/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до поліцейського 2 взводу 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Смігунова Руслана Вікторовича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 06.01.2025 серії ЕНА № 3799170, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн, а провадження у справі закрити.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 по справі № 645/270/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Смігунова Руслана Вікторовича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передано до Барвінківського районного суду Харківської області для розгляду за підсудністю.

Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її невідповідність положенням Конституції України, діючому законодавству та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, просить суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2025 року у справі № 645/270/25 та направити справу для продовження розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 у складі головуючого судді: Перцової Т.С., суддів: Жигилія С.П., Макаренко Я.М. апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 по справі № 645/270/25 - залишено без змін.

Рішенням Бллизнюківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність фактичним обставинам справи, що мають значення для справи, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 у складі головуючого судді: Любчич Л.В., суддів: Спаскіна О.А., Присяжнюк О.В. апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року по справі № 645/270/25 - залишено без змін.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, позивач звернувся до Верхового Суду із касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.05.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2025 року у справі №645/270/25.

05 червня 2025 року до Близнюківського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року у справі № 645/270/25.

Ухвалою Близнюківськогорайонного суду Харківської області від 23.06.2025 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року у справі № 645/270/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовлено. Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року у справі № 645/270/25 - залишено в силі.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою ОСОБА_1 23.06.2025 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просив скасувати ухвалу Близнюківськогорайонного суду Харківської області від 23.06.2025 та ухвалити нове рішення про задоволення його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року у справі №645/270/25. Задовольнити позов до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення . Визнати незаконною та скасувати постанову поліцейського другого взводу 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції НП України Смігунова Р.В. від 06.01.2025 року серія ЕНА №3799170, а провадження у справі закрити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2025 призначено склад колегії суддів: головуючий суддя Макаренко Я.М., судді: Перцова Т.С., Жигилій С.П.

25.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Другого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючий суддя Макаренко Я.М., судді: Перцова Т.С., Жигилій С.П.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що 24.06.2025 року Другим апеляційним адміністративним судом зареєстрована апеляційна скарга позивача на ухвалу Близнюківського районного суду Харківської області від 23 червня 2025 року у справі № 645/270 /25 та проведений автоматизований розподілу судової справи між суддями, згідно якого визначено склад колегії суддів: Макаренко Я.М. - головуючий суддя, судді: Перцова Т.С., Жигилій С.П. Однак, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року у справі № 645/270 /25 у складі колегії: головуючого судді: Перцової Т.С., суддів: Жигилія С.П., Макаренко Я.М. апеляційну скаргу позивача - залишено без задоволення, ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.01.2025 по справі № 645/270/25 - залишено без змін. Зауважує, що відповідно до вимог статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду. Вважає, що судді Макаренко Я.М. - головуючий суддя, судді: Перцова Т.С., .Жигилій С.П., які брали участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанцій, не можуть брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду 25.06.2025 визнано заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Макаренко Я.М., судді: Перцової Т.С., Жигилій СП. у адміністративній справі № 645/270/25 необґрунтованим та відповідно до статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передано справу № 645/270/25 для вирішення питання про відвід іншим складом суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини четвертої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Частиною одинадцятою вказаної статті визначено, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

На підставі протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 26.06.2025 вирішення питання про відвід у справі № 645/270/25 передано у провадження судді Спаскіну О.А.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Макаренко Я.М., суддів Перцова Т.С., Жигилій С.П., необхідно зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до статті 36 КАС України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За вимогами частини третьої статті 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси

Ця норма узгоджується зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява № 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Мікалефф проти Мальти").

Європейський Суд з прав людини в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Тобто, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Макаренко Я.М., суддів Перцова Т.С., Жигилій С.П., позивач зазначає, що колегія суддів у складі: головуючого судді: Макаренко Я.М., суддів: Перцова Т.С., Жигилій С.П. не може брати участь у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі і підлягають відводу, так як, вони брала участь у вирішенні адміністративної справи №645/270/25 27.02 2025.

Проте постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 у складі головуючого судді: Перцової Т.С., суддів: Жигилія С.П., Макаренко Я.М. переглядалась ухвала суду першої інстанції про передачу справи до іншого суду для розгляду за підсудністю та вказана постанова суду апеляційної інстанції не оскаржувалась до суду касаційної інстанції, як суду вищої інстанції.

05 червня 2025 року до Близнюківського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 22.04.2025 у справі № 645/270/25.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що за постановою поліцейського другого взводу 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області капітана поліції - Смігунова Р.В. від 06.01.2025 серія ЕНА № 3799170 відеозапис та фотознімки з приладу TruCam ТС001133 на наявності цифрового підпису як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, судами першої та апеляційної інстанцій не досліджувалися і його з ними ніхто не ознайомлював. Посилався на те, що, працівники Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції НП України Смігунов Р.В. та Духно Б.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення 06 січня 2025 року, а потім справи № 645/270/25 не надали докази наявності цифрового підпису як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій на відеозаписі та фотознімку з приладу TruСаm ТС001133. Отже, наданий суду відеозапис та фотознімок з приладу TruCam ТС001133 не є допустимими доказами в розумінні ст. 74 КАС України.

Як в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами так і в апеляційній скарзі позивач посилається на приписи п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, які є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Зі змісту поданої до суду першої інстанції заяви позивача не вбачається, що ним були заявлені підстави визначені ч. 5 ст. 361 КАС України для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами.

Так, ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 23.06.2025 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2025 року у справі № 645/270/25 - відмовлено.

Не погодившись з вищевказаною ухвалою ОСОБА_1 23.06.2025 подав апеляційну скаргу.

Отже, позивачем оскаржується ухвала суду першої інстанції про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, а тому посилання заявника на те, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі, є безпідставними.

Однак, наведені в заяві про відвід доводи, не можуть розцінюватись як підстави для відводу суддів, оскільки за своєю суттю є незгодою із процесуальними діями суддів, вчиненими під час розгляду справи.

Зазначені в заяві ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Макаренко Я.М., суддів Перцова Т.С., Жигилій С.П. підстави не свідчать про упередженість або необ`єктивність суддів, пряму чи опосередковану заінтересованість в результаті розгляду справи, а фактично відображають власну позицію позивача, що відповідно до положень ч. 4 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути підставою для відводу.

Стверджувальні судження апелянта є бездоказовими, а наведені аргументи не відповідають критерію «об`єктивно обґрунтований».

Тобто, обставини, якими заявник обґрунтовує свою заяву, не викликають обґрунтованих сумнівів у неупередженості, необ`єктивності та заінтересованості в результаті розгляду справи колегії суддів, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості суддів як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", яким керується Європейський суд з прав людини.

Відповідно до частини 4 статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Враховуючи вищевикладене, оскільки підстави для відводу колегії суддів у складі: головуючого судді Макаренко Я.М., суддів Перцова Т.С., Жигилій С.П. необґрунтовані та не доведені, заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Макаренко Я.М., суддів Перцова Т.С., Жигилій С.П. у адміністративній справі № 645/270/25 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: головуючого судді Макаренко Я.М., суддів Перцова Т.С., Жигилій С.П. у адміністративній справі № 645/270/25 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Спаскін О.А.