Справа № 280/3216/25
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 червня 2025 року Справа № 280/3216/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057)

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площ Соборна, буд. 3)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області №11 від 20.03.2025.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.01.2025 про призначення пенсії за віком та призначити йому з 27.01.2025 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , дата заповнення 10 серпня 1977 року, а саме:

- період з 17.04.2001 по 11.01.2002 (виплата допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на випадок безробіття) згідно з записами №31 від 17.04.2001 та №32 від 11.01.2002 в Трудовій книжці НОМЕР_2 , дата заповнення 10.08.1977;

- період з 05.02.2002 по 03.08.2002 (виплата матеріальної допомоги по безробіттю (ст.28, п.1, п.п. 12 Закону України «Про ЗДСС» на випадок безробіття) згідно з записами №33 від 05.02.2002 та №34 від 03.08.2002 в Трудовій книжці НОМЕР_2 , дата заповнення 10.08.1977.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконати рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідно до встановленого порядку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем 2 протиправно не зараховано до страхового стажу період з 17.04.2001 по 11.01.2002 (виплата допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на випадок безробіття) та з 05.02.2002 по 03.08.2002 (виплата матеріальної допомоги по безробіттю (ст.28, п.1, п.п. 12 Закону України «Про ЗДСС» на випадок безробіття) згідно із записами в трудовій книжці НОМЕР_2 , що і стало підставою звернення до суду.

Відповідач 1 проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що до страхового стажу не зараховано період одержання матеріальної допомоги в центрі зайнятості з 05.02.2002 по 03.08.2002, оскільки згідно п.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу включаються періоди, протягом яких особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації. Крім того, у відповідача відсутні правові підстави для зарахування періоду одержання допомоги по безробіттю з 17.04.2001 по 11.01.2002 до страхового стажу позивача, оскільки записи в трудовій книжці зроблено з порушенням вимог зазначених в Інструкції № 58, оскільки запис про припинення виплати не завірено печаткою установи.

Відповідач 2 проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву аналогічним підставам викладеним у відзиві відповідача 1.

Ухвалою суду від 29.04.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 27.01.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі-Закон №1058)

Звернення позивача про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 було розглянуто за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

За результатами розгляду заяви від 27.01.2025 №695 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 03.02.2025 № 11 призначено пенсію за віком згідно статті 26 Закону № 1058 з 27.01.2025.

Страховий стаж заявника на дату звернення становив 20 років 10 місяців 16 днів.

Після повторної перевірки електронної пенсійної справи позивача № 11 Головним управлінням пенсійного фонду України в Запорізькій області до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області було направлено лист №0800-0305-9/15932 від 19.02.2025 щодо перегляду рішення про призначення позивачу пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058.

При перегляді пенсійної справи ГУ ПФУ в Донецькій області погодилося з зауваженнями ГУ ПФУ в Запорізькій області та 20.03.2025 прийняло рішення №11 (в заміну рішення про призначення пенсії від 03.02.2025) про відмову в призначенні пенсії за віком. В рішенні зазначено: Дата народження заявника -15.09.1960. Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 27.01.2025. Пенсійний вік згідно зі статтею 26 Закону України №91058 становить 63 років. Вік заявника -64 роки 06 місяців 05 днів. Необхідний страховий стаж згідно зі статтею 26 Закону України №°1058 становить 20 років. Страховий стаж особи становить 19 років 05 місяців 08днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10.08.1977: -до страхового стажу не зараховано період одержання матеріальної допомоги в центрі зайнятості з 05.02.2002 по 03.08.2002, оскільки згідно п.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу включаються періоди, протягом яких особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; - до страхового стажу не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 17.04.2001 по 11.01.2002, оскільки запис про припинення виплати не завірено печаткою установи. Заявник не працює. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області вирішено відмовити в призначенні пенсії за віком згідно 26 Закону України №°1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. Право на пенсійну виплату заявника набуде за досягненням 65-річного віку з 16.09.2025.

Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України Про недержавне пенсійне забезпечення, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно ст. 5 Закону №1058-IV, він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Пунктом 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться у системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло раніше (абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 20 років.

За частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя статті 44 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення(перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Так, зі змісту рішення пенсійного органу вбачається, що позивачу до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 10.08.1977: -до страхового стажу не зараховано період одержання матеріальної допомоги в центрі зайнятості з 05.02.2002 по 03.08.2002, оскільки згідно п.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу включаються періоди, протягом яких особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації;

- до страхового стажу не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 17.04.2001 по 11.01.2002, оскільки запис про припинення виплати не завірено печаткою установи

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також, зокрема, а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Підставою для зарахування періоду до 01.01.2004 є записи у трудовій книжці, внесені органом державної служби зайнятості населення.

Відповідно до пункту 1 статті 31 Закону України від 01.03.1991 № 803-XII «Про зайнятість населення» безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

В пункті «ж» частини першої статті 4 Закону № 803 визначено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 № 1533-III (далі - Закон № 1533), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає страхуванню на випадок безробіття та за який сплачено страхові внески (нею, роботодавцем).

Статтею 21 Закону № 1533 передбачено, що страховий стаж обчислюється як сума періодів, протягом яких особа підлягала страхуванню на випадок безробіття та сплачувала страхові внески особисто або через рахунки роботодавця та роботодавцем.

Період, протягом якого застрахована особа була звільнена відповідно до цього Закону від сплати страхових внесків або отримувала виплати за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів, включається до страхового стажу.

До страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності цим Законом.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Отже, законом передбачено можливість зарахування до страхового стажу лише період, протягом якого особа отримувала допомогу по безробіттю, а не весь період перебування особи на обліку в центрі зайнятості як безробітного.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №638/7217/16-а.

Під час розгляду справи судом встановлено і не заперечується сторонами, що протягом спірного періоду позивачка перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна та отримувала допомогу по безробіттю, що підтверджується записами в трудовій книжці.

Згідно з записом №31 від 17.04.2001 в Трудовій книжці НОМЕР_2 , дата заповнення 10.08.1977 (далі - Трудова книжка), 17.04.2001 позивачу розпочата виплата допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на випадок безробіття на підставі наказу №10 від 17.01.2001.

Запис №32 від 11.01.2002 в Трудовій книжці свідчить про припинення виплати позивачу допомоги по безробіттю (ст.31, п.1, п.п. 12).

Відповідно до запису №33 від 05.02.2002 в Трудовій книжці позивачу розпочата виплата матеріальної допомоги по безробіттю (ст.28, п.1, п.п. 12 Закону України «Про ЗДСС на випадок безробіття) на підставі наказу від 05.02.2002.

Записом №34 від 03.08.2002 передбачено, що позивачу припинено виплату матеріальної допомоги (ст.31, п.1, п.п. 12 Закону України «Про ЗДСС на випадок безробіття) на підставі Розпорядження №170від 09.09.2002.

Вищевказані записи засвідчені підписом директора центру зайнятості ОСОБА_2 .

Крім того, довідкою Пологівської філії Запорізького обласного центру зайнятості від 17.04.2025 №505-05/02-06 підтверджується, що позивач перебував на обліку в Оріхівськомуцентрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю з 17.04.2001 по 11.01.2002 та з 05.05.2002 по 03.08.2002.

Щодо посилання відповідача на те, що запис про припинення виплати не завірено печаткою установи, суд зазначає, що обов`язок щодо внесення достовірних відомостей про працівника під час заповнення трудової книжки покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останнього періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці, виконаними у відповідності до вимог Інструкцій № 162 та № 58.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Отже, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

За наведеного, суд дійшов висновку, що період отримання допомоги по безробіттю у спірний період підлягає зарахуванню до загального страхового стажу.

Таким чином, суд вважає протиправним не зарахування оскаржуваних періодів до страхового стажу позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №11 від 20.03.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії від 27.01.2025 року досягнув 60 років, мав загальний страховий стажу понад 20 років, тому останній має право на призначення пенсії за віком на підставі частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На переконання суду, зобов`язання органу призначення пенсії призначити позивачу пенсію є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Більше того, суд звертає увагу, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії, аніж вирішених в судовому порядку, відповідачами не наведено, а тому суд дійшов висновку, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Такий спосіб захисту матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не є втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не було встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, аніж досліджені та спростовані судом під час розгляду справи.

Разом з тим не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконати рішення щодо призначення позивачу пенсії за віком, відповідно до встановленого порядку, оскільки органом, що приймав рішення за заявою позивача визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

У даному випадку відповідно до матеріалів справи, спірне рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято саме Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області приймає відповідне рішення про призначення пенсії. Після чого, на підставі п. 4.10 Порядку № 22-1 електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, тобто, Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Отже, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вчинити дії, направлені на поновлення порушених ним прав позивача.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 29.04.2025 позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову до Запорізького окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площ Соборна, буд. 3)-задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №11 від 20.03.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди отримання допомоги по безробіттю з 17.04.2001 по 11.01.2002, з 05.02.2002 по 03.08.2002 та призначити пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.01.2025.

В іншій частині позовних вимог -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 27.06.2025.

Суддя О.В. Конишева