Справа № 400/2246/25
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

26 червня 2025 р.справа № 400/2246/25

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ,

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач або ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить суд:

1) визнати незаконним та протиправним взяття позивача на вiйськовий облiк та внесення його даних до електронного реєстру "Оберiг";

2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати поновлення позивача на вiйськовому облiку, про що внести відповідний запис до його вiйськово-облiкових даних в електронному реєстрі "Оберiг".

На обґрунтування своїх вимог позивач пояснив, що в травні 2016 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 виключив його з військового обліку на підставі ст. 37 ч. 6 п. 6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", тобто як особу засуджену до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. В грудні 2024 р. з мобільного застосунку "Резерв+" позивач дізнався, що відповідач поновив його на військовому обліку у зв`язку із змінами до ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", яка з 18 травня 2024 р. не передбачає такої підстави для виключення особи з військового обліку, як засудження за вчинення злочину. Позивач наголошує, що його поновлення на військовому обліку на підставі цих змін в законодавстві суперечить конституційному принципу незворотності дії законів в часі та погіршує його правове становище, оскільки позивач набув статусу військовозобов`язаного, з яким пов`язується виникнення у нього певних обов`язків.

Відповідач позов не визнав, у відзиві просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що з 18 травня 2024 р. ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зазнала змін, відповідно до яких, така підстава для виключення позивача з військового обліку, як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, була виключена. Так як позивач відповідає законодавчо визначеним критеріям взяття на військовий облік, а підстава за якої його раніше було виключено з військового обліку відпала, у відповідача мались підстави для взяття позивача на військовий облік.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно з записом в тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , 27 травня 2016 р. ОСОБА_1 був виключений з військового обліку військовозобов`язаних на підставі ст. 37 ч. 6 п. 6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"".

На момент внесення такого запису дана норма передбачала, що виключенню з військового обліку підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до витягу з мобільного застосунку "Резерв+", сформованого 18 грудня 2024 р., ОСОБА_1 має статус військовозобов`язаного та стоїть на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З аналізу Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559, слідує, що мобільний застосунок "Резерв+" використовує дані Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основними завданнями Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України (ст. 2 ч. 1 п. 1 цього Закону).

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України (ст. 5 ч. 8 Закону).

Отже, наявність в мобільному застосунку "Резерв+" відомостей про статус ОСОБА_1 як військовозобов`язаного, означає, що такі відомості містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та підтверджують факт взяття позивача на військовий облік.

20 грудня 2024 р. ОСОБА_1 подав до ІНФОРМАЦІЯ_4 письмову заяву, в якій просив виключити його з військового обліку, мотивуючи це тим, що виключення його з військового обліку в 2016 р. відбулось на законних підставах і таке виключення має остаточний характер. Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" не має зворотної дії в часі і подальші зміни до нього в частині виключення підстави, за якої його було виключено з військового обліку, не має впливу на правовідносини, які вже відбулись до цих змін.

25 грудня 2024 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянув заяву та надав відповідь, з якої слідує, що позивача було не поновлено на військовому обліку, а взято на військовий облік, так як відпали підстави для виключення його з військового обліку.

Спірні правовідносини між сторонами склались з приводу законності дій відповідача, які полягають у взятті (поновленні) позивача на військовому обліку, після його виключення з цього обліку, на підставі змін у Законі України "Про військовий обов`язок і військову службу", які стосуються виключення тієї норми, на підставі якої позивача раніше було виключено з військового обліку.

Як наведено вище, 27 травня 2016 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 виключив ОСОБА_1 з військового обліку та вніс відповідний запис до п. 14 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Правовою підставою для виключення позивача з військового обліку, відповідачем визначена ст. 37 ч. 6 п. 6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", яка передбачала, що виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Отже, виключення позивача з військового обліку в травні 2016 р. відбулось на підставі діючої на той час норми Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а правовідносини, пов`язані з перебуванням позивача на військовому обліку, завершились (припинились).

В наступному, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11 квітня 2024 р. № 3633-IX, ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" була викладена в новій редакції, а саме:

виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3) визнані непридатними до військової служби;

4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Ця редакція набрала чинності з 18 травня 2024 р.

По суті доводи позивача зводяться до того, що відповідно до ст. 58 Конституції України, зміни від 18 травня 2024 р. до ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", яка вже не передбачає такої підстави для виключення особи з військового обліку, як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, за чинності якої його було виключено з військового обліку в травні 2016 р., не мають зворотної дії в часі і не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд знаходить ці аргументи помилковими з огляду на наступне.

Стаття 58 ч. 1 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 р. (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Під час чинності попередньої редакції ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", яка в якості однієї з підстав виключення з військового обліку передбачала таку підставу, як засудження особи до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, позивач був виключений з військового обліку. Правовими наслідками виключення з військового обліку є те, що така особа втрачає статус військовозобов`язаного і у неї припиняються всі обов`язки, пов`язані з перебуванням на військовому обліку - проходження військово-лікарської комісії, оновлення облікових даних, тощо. Таким чином, із внесенням 27 травня 2016 р. відповідного запису до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, правовідносини позивача у сфері військового обліку завершились (припинились).

Разом з тим, незаперечним правом законодавця, є прийняття нових законів чи внесення змін до діючих, в тому числі шляхом викладення їх в новій редакції, з метою врегулювання суспільних правовідносин, виходячи з нагальних потреб.

У зв`язку з введенням в Україні воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 р. та його систематичним продовженням, виникла об`єктивна потреба по іншому врегулювати правовідносини пов`язані з проходженням військової служби, в тому числі, як невід`ємну складову частину цих правовідносин, підстави для виключення осіб з військового обліку, що і стало підґрунтям для викладення ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в новій редакції з 18 травня 2024 р.

З прийняттям нової редакції цієї статті, виникли нові правовідносини, пов`язані з новими підставами виключення з військового обліку.

Порушенням ст. 58 ч. 1 Конституції України щодо неможливості зворотної дії закону в часі, в контексті даного спору, мало б місце лише в тому випадку, коли нова редакція ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" відмінила б (скасувала) юридичну подію у виді виключення позивача з військового обліку в травні 2016 р., тобто внаслідок дії нового закону, позивач вважався б таким, що ніколи не виключався з військового обліку.

Разом з тим, під час чинності попередньої редакції ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 18 травня 2024 р., позивач був виключений з військового обліку, втратив статус військовозобов`язаного і ці правовідносини залишились незмінними з моменту прийняття ст. 37 цього Закону в новій редакції.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" не містить обмежень чи заборон з приводу можливості взяття особи на військовий облік, після її виключення. При цьому, в даному випадку відбулось саме взяття позивача на військовий облік, а не поновлення на військовому обліку, як він помилково вважає.

Так, ст. 37 ч. 1 п. 2 абз. 7 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції від 18 травня 2024 р. передбачає, що взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Позивач цьому критерію взяття на облік як військовозобов`язаного, відповідає.

Таким чином, позивач був виключений з військового обліку на підставі чинної на той час редакції ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Нова редакція цієї статті від 18 травня 2024 р. не змінила правовідносин, які мали місце до того, а встановила нові правовідносини у виді нових підстав виключення з військового обліку, які почали діяти з 18 травня 2024 р. Наслідком нового унормування стало те, що якщо особа, яка була виключена на законних підставах з військового обліку, після того як такі підстави відпали і за умови, що вона відповідає законодавчо встановленим критеріям взяття на військовий облік, підлягає взяттю на такій облік. При цьому, нове взяття на військовий облік, слід розглядати не як продовження попередніх правовідносин під час дії яких особа була виключена з військового обліку, так як ці правовідносини завершились, а їх слід розцінювати як нові правовідносини, які виникли на підставі нової норми права.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на ст. 64 Конституції України, яка закріплює, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

В даному випадку не йде мова про обмеження прав позивача, так як набуття ним статусу військовозобов`язаного, внаслідок взяття на військовий облік, покладає на нього обов`язки, а не права, адже, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (ст. 65 ч. 1 Конституції України).

За встановлених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз