Справа № 200/9067/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року Справа№200/9067/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відповідача 1 - Військова частина НОМЕР_1 , Відповідач 2 - Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною дію або бездіяльність військової частини та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо утримання військового збору з сум грошового забезпечення та додаткової винагороди які сплачені позивачу за період з 28.08.2019 по 09.04.2024 (включно);

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого військового збору при виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди сплачених за період з 28.08.2019 по 09.04.2024 (включно);

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання військового збору з сум грошового забезпечення та додаткової винагороди, у тому числі за лікування за період з 10.04.2024 по 09.10.2024 (включно);

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого військового збору при виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди, у тому числі за лікування сплачених за період з 10.04.2024 по 09.10.2024 (включно).

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що позивач є учасником бойових дій відповідно до посвідчення № НОМЕР_3 від 16.09.2024, проходив військову службу з 28.08.2019 по 10.10.2024, що підтверджується наказом від 09.10.2024 №1174-ОС. З 28.08.2019 по 09.04.2024 позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 , а з 10.04.2024 по 09.10.2024 у Військовій частині - НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби Відповідачами з порушенням норм законодавства здійснювалось нарахування та виплату грошового забезпечення у період з 2019 по 2024 роки та з додаткової винагороди з 2022 по 2024 роки, у тому числі за лікування. Нарахування грошового забезпечення та додаткової винагороди відбулось з утриманням військового збору, що свідчить про протиправні дії відповідача, так як позивач отримав грошове забезпечення та додаткову винагороду у меншому розмірі на 1,5 %, у зв`язку з чим позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою від 02.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.01.2025 представник відповідача - військовій частині НОМЕР_1 у відзиві на позовну заяву вказав, що позивач проходив службу з 10.04.2024 по 10.10.2024. З позивачем було припинено (розірвано) контракт, звільнено з військової служби, виключено зі списиків особового складу та всіх видів забезпечення позивача, за п.п. «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або тимчасову непридатність до військової служби з переглядом 6-12 місяців) п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас, з 10.10.2024. У зв`язку з чим, представник вказує, що останньою датою проходження військової служби вважати 10.10.2024.

Щодо грошового забезпечення військовослужбовців відповідач посилаючись п.9 Порядку № 36,зазначає, що підставою для застосування пільги з оподаткування військовим збором грошового забезпечення осіб, які беруть безпосередню участь у бойових діях в умовах воєнного стану по відсічі і стримуванню збройної агресії російської федерації. А саме: витяги (копії) з наказів командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, що передбачена законодавством для осіб, які беруть безпосередню участь у зазначених заходах.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 24.04.2024 № 163-ВВ «Про особовий склад» відряджено позивача у службове відрядження до ділянки НОМЕР_5 прикордонного загону для виконання бойових (спеціальних) завдань, з 23.04.2024.

Відповідно до витягу з журналу бойових дій протитанкової прикордонної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону позивач перебував в загальновійськовому резерві начальника першої прикордонної комендатури швидкого реагування, а безпосередню участь у бойових діях в умовах воєнного стану по відсічі і стримуванню збройної агресії РФ почав приймати з 05.05.2024 та під час даних заходів отримав поранення.

Відповідно до наказів начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України: від 11.05.2024 № 163-ВВ «Про особовий склад», від 02.06.2024 № 217-ВВ «Про особовий склад», від 11.07.2024 № 267-ВВ «Про особовий склад», від 08.08.2024 № 267-ВВ «Про особовий склад» вважати, що позивач, перебував на лікуванні в період з 05.05.2024 по 02.08.2024.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22.07.2024 № 285-ВВ «Про особовий склад» позивача, включено з оперативного підпорядкування командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з 08.05.2024.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 03.08.2024 № 891-ОС «Про особовий склад» позивача зараховано в розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону за п.п.12 п.127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009. Підстава: довідка Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України від 02.08.2024.

Враховуючи вищезазначене, позивач брав безпосередню участь у бойових діях та заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, тільки 05.05.2024, під час яких отримав поранення, і з того ж дня вибув на лікування, яке проходив в період з 05.05.2024 по 02.08.2024 та в подальшому перебував у розпорядженні начальника НОМЕР_4 прикордонного загону, по 10.10.2024. Вказує, що позивач не брав безпосередньої участі у бойових діях.

Крім того, вказує, що на підставі вищезазначеного, позовна вимога про визнання протиправною дію або бездіяльність щодо зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого військового збору при виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди, у тому числі за лікування сплачених за період з 10.04.2024 по 09.10.2024 (включно), є безпідставними і необґрунтованими та є такими, що не підлягають задоволенню.

Вказує, що в період: з 10.04.2024 по 22.04.2024 перебував в тилових місцях дислокації НОМЕР_4 прикордонного загону, з 23.04.2024 по 04.05.2024 перебував в резерві начальника першої прикордонної комендатури швидкого реагування, з 05.05.2024 по 02.08.2024 перебував на лікуванні, а з 02.08.2024 по 10.10.2024 перебував у розпорядженні начальника НОМЕР_4 прикордонного загону, тобто не брав безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора; грошове забезпечення та додаткова винагорода здійснювалась відповідно до вимог нормативно-правових актів України; в зв`язку з чим відсутні законні підстави нарахувати та виплатити позивачу недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого військового збору при виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди.

Враховуючи вищезазначене вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними, і такими, що не підлягають задоволенню.

26.01.2025 представником позивача було надано відповідь на відзив відповідача (військова частина НОМЕР_1 ), де представник вказує, що при звільненні позивача йому не було повернуто військовий збір, у зв`язку з чим позивач недоотримав грошове забезпечення на розмір військового збору. Військова частин НОМЕР_1 посилається, що Позивач приймав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації тільки один день - 05.05.2024, коли отримав поранення. Тобто згідно відзиву Військової частини НОМЕР_1 Позивач тільки один день приймав участь у бойових діях. Але це спростовується наданими архівними відомостями відповідно яких у 2022 та 2023 роках Позивач отримував винагороду відповідно постанови КМУ №168, яка безпосередньо пов`язана з виконанням бойових дій, але військовий збір утримується.

29.01.2025 представником відповідача - військової частини НОМЕР_1 надано заперечення (на відповідь на відзив) у яких зазначено, що військовою частиною НОМЕР_1 в додатках до відзиву було надані розрахункові листи від 10.01.2025 № 38, за травень 2024 жовтень 2024, в яких міститься інформація про нараховані та виплачені суми коштів позивачу за час проходження військової служби в НОМЕР_4 прикордонному загоні та при його звільненні. Також зазначає, що в даних розрахункових листах міститься інформація на якій підставі Позивачу здійснювалась виплата додаткової винагороди, а саме: зазначені номери та дати наказів, а також загальна кількість днів. Також, до відзиву було додано витяг з журналу бойових дій протитанкової прикордонної застави першої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону де зазначено, що позивач перебував в загальновійськовому резерві начальника першої прикордонної комендатури швидкого реагування, а безпосередню участь у бойових діях в умовах воєнного стану по відсічі і стримуванню збройної агресії російської федерації приймав 05.10.2024 та під час даних заходів отримав поранення.

Крім того, зазначив, що відповідно підставою для застосування пільги з оподаткування військовим збором грошового забезпечення осіб, які беруть безпосередню участь у бойових діях в умовах воєнного стану по відсічі і стримуванню збройної агресії російської федерації. А саме: витяги (копії) з наказів командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, що передбачена законодавством для осіб, які беруть безпосередню участь у зазначених заходах.

Відповідно до вищезазначеного, надано копії наказів з додатками, про виплату додаткової винагороди позивачу в розмірі 30000 та 100000 грн, особисту картку грошового забезпечення та архівну відомість за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , також надано копію рапорту позивача в якому він просить виплатити йому додаткову винагороду за час лікування після поранення. Тобто зазначені документи підтверджують не прийняття безпосередньої участі в бойових діях позивача, окрім 05.05.2024.

На підставі вищезазначеного, просить у задоволенні позовної вимоги до Військової частини НОМЕР_1 відмовити.

У заяві від 04.02.2025 представник позивача вказав, що позивачу сплачувалася додаткова винагорода у розмірі 30000 та 100000 грн., тобто здійснювалися виплати які безпосередньо пов`язані з бойовими діями. Крім цього вказує, що відповідач визнає, що поранення пов`язане з бойовими діями, тобто виплати щодо лікування позивача нерозривно пов`язані, як причинний зв`язок з бойовими діями. Вважає, що відповідач надав суду докази безпідставного утримання військового збору з грошового забезпечення позивача та з виплат пов`язаних з лікуванням поранень отриманих під час бойових дій. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Також , 13.01.2025 представник відповідача - окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_2 ) у відзиві на позовну заяву вказав, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору визначається спеціальною нормою ч.5 ст.122 КАС України та становить один місяць. При цьому, відповідно до змісту ч.2 ст.122 КАС України, цей строк має обчислюватися з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. На переконання ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » цей строк має обчислюватись з моменту, виключення позивача із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з ОКПП (військова частина НОМЕР_2 ), тобто з 10.04.2024. З огляду на вказані обґрунтування, ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » наполягає на тому, що позивачем подано позов після закінчення строків звернення до адміністративного суду, встановлених законом.

Крім того, вказує, що позивач, проходив військову службу в ОКПП (військова частина НОМЕР_2 ) з 28.08.2019 по 09.04.2024. Під час проходження позивачем військової служби в ОКПП (військова частина НОМЕР_2 ), позивачу виплачувалось грошове забезпечення, додаткова винагорода передбачена постановою КМУ № 168 від 28.02.2022.

Із суми нарахованого грошового забезпечення позивачу та додаткової винагороди під час дії воєнного стану, утримувався військовий збір в порядку та у розмірі встановленого ПК України.

Також вказує, що позивач за період проходження служби в ОКПП (військовій частині НОМЕР_2 ) участь в антитерористичній операції не приймав, не залучався до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях а також не брав безпосередньої участі у бойових діях або у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, і тому пільга щодо звільнення від оподаткування військовим збором, яка встановлена п.п.1.7 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України до позивача не застосовується.

Таким чином, в ОКПП (військова частина НОМЕР_2 ) були відсутні правові підстави не утримувати із суми нарахованого грошового забезпечення позивачу військовий збір, а тому ОКПП було виконано встановлений ПК України обов`язок щодо обчислення, утримання з нарахованого грошового забезпечення та додаткової винагороди позивача та перерахування військового збору до відповідного бюджету.

Також ОКПП зазначає про те, що утриманий з нарахованого грошового забезпечення та додаткової винагороди під час дії воєнного стану позивача розмір військового збору було перераховано до Головного управління державної казначейської служби України міста Києва, а тому позовна вимога позивача щодо зобов`язання ОКПП (військова частину НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого військового збору при виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди сплачених за період з 28.08.2019 по 09.04.2024 пред`явлено до неналежного позивача.

Просить: залишити позовну заяву без розгляду в порядку застосування положень ст.123 КАС України через подання позову після закінчення строків звернення до адміністративного суду, встановлених законом. У випадку поновлення позивачеві пропущеного строку звернення до адміністративного суду - відмовити у задоволенні позовних вимог до Окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військової частини НОМЕР_2 ) у повному обсязі. Справу розглядати за участі представника відповідача та за правилами загального позовного провадження.

17.01.2025 представником позивача було надано відповідь на відзив відповідача (військова частина НОМЕР_2 ), у представник вказує, що відповідачем не враховано що ст.233 КЗпП передбачено тримісячний строк звернення до суду у справах про виплату усіх сум, що належать працівникові при звільненні. Крім того, вказує, що при звільненні Позивача йому не було повернуто військовий збір, у зв`язку з чим позивач недоотримав грошове забезпечення на розмір військового збору. Надані архівні відомості військовою частиною НОМЕР_2 підтверджують як утримання військового збору з грошового забезпечення так і не повернення його при звільненні.

Ухвалою від 04.03.2025 вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Розгляд справи було призначено на 23.03.2025.

У клопотанні від 20.03.2025 представник відповідача Військової частини НОМЕР_2 додатково зазначив, що позивач за період проходження служби в ОКПП (військовій частині НОМЕР_2 ) участь в антитерористичній операції не приймав, не залучався до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях а також не брав безпосередньої участі у бойових діях або у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, і тому такі документи у Відповідача 2 відсутні, а отже не можуть бути надані до суду. Позивач за період проходження служби в ОКПП (військовій частині НОМЕР_2 ) виконував обов`язки військової служби, які визначені Статутами Збройних Сил України та його посадовими обов`язками за відповідними посадами.

Ухвалою від 23.03.2025 відкладено підготовче засідання у справі на 16.04.2025 о 12:45 год.

В судовому засіданні 16.04.2025 судом, керуючись ст. 223 КАС України, була оголошена перерва до 06.05.2025 на 12:30 для надання додаткових пояснень, про що повідомлені особи, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні 06.05.2025 судом, керуючись ст. 223 КАС України, була оголошена перерва до 30.05.2025 на 12:30 для надання додаткових пояснень, про що повідомлені особи, які беруть участь у справі.

Від представника позивача та представника відповідачів сторін на адресу суду надійшли клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без їх участі.

Ухвалою від 30.05.2025 закрито підготовче провадження у справі №200/9067/24. Вирішено розгляд справи по суті здійснювати в порядку письмового провадження в межах строків, визначених Кодексом адміністративного судочинства України для розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч.9 цієї ж статті, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Щодо доводів відповідача військової частини НОМЕР_2 про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд керується таким.

Згідно із ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.3 ст.122 КАС України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.07.2024 у справі №990/156/23 виклала правову позицію, відповідно до якої положення ст.233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України (в редакції, що була чинною станом на виникнення спірних правовідносин) в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-ІХ (далі Закон №2352-ІХ) внесено зміни, зокрема, до ст.233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Закон №2352-ІХ набрав чинності 19.07.2022.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст.116).

Статтею 234 КЗпП України передбачена можливість у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст.233 КЗпП України, поновлення вказаних строків, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (ст.116), минуло не більше одного року.

Тобто, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 та від 19.01.2023 у справі №460/17052/21.

Також, слід зауважити, що Верховний Суд у постанові від 28.09.2023 у справі №140/2168/23 дійшов висновку, що дія ч.1 ст.233 КЗпП України (в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX) поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією норми законної сили.

Спірні правовідносини щодо нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовця з відрахуванням суми військового збору виникли з відповідачем - військовою частини НОМЕР_2 в період з 28.08.2019. Враховуючи те, що на момент виникнення спірних правовідносин діяла редакція ч.2 ст.233 КЗпП України, яка передбачала право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, то строк звернення позивача до суду 18.07.2022 не пропущений.

Відповідно до ч.1, 5 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк.

При цьому, законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2023 у справі №380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення ст.233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч.5 ст.122 КАС України. Вказану правову позицію підтримано у постанові Верховного Суду від 20.06.2024 у справі № 420/29265/23.

Згідно з ч.2 ст.233 КЗпП України, у редакції, яка діяла до 19.07.2022 у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

19.07.2022 набрав чинності Закон України від 01.07.2022 №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон №2352-ІХ), згідно з яким назва, ч.1 і 2 ст.233 КЗпП України діють у новій редакції. Відповідно до ст.233 КЗпП України в редакції Закону №2352-ІХ працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст.116).

Тобто, з 19.07.2022 у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, особа має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Як слідує з матеріалів справи, позивача звільнено зі служби за станом здоров`я 09.10.2024, позовну заяву подано 27.12.2024.

Отже тримісячний строк звернення до суду з даним позовом розпочався з 09.10.2024 та закінчився 09.01.2025.

Тому наведені відповідачем - військової частини НОМЕР_2 у відзиві на позовну заяву твердження щодо подання позовної заяви з пропуском строку звернення до суду є безпідставними.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , учасник бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_7 від 16.09.2024.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу з 28.08.2019 по 10.10.2024, що підтверджується наказом від 09.10.2024 №1174-ОС. (з 28.08.2019 по 09.04.2024 позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , а з 10.04.2024 по 10.10.2024 у військовій частині НОМЕР_1 )

Як вбачається з архівних відомостей №1 військової частини НОМЕР_2 , з серпня 2019 року по квітень 2024 року з грошового забезпечення утримувався військовій збір та не компенсувався.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) від 11.04.2024 № 418-ОС «Про особовий склад» позивача було зараховано у списки особового складу та всі види забезпечення начальника НОМЕР_4 прикордонного загону, який прибув з Окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України, з 10.04.2024.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 24.04.2024 № 163-ВВ «Про особовий склад» відряджено позивача, у службове відрядження до ділянки НОМЕР_5 прикордонного загону для виконання бойових (спеціальних) завдань, з 23.04.2024.

Відповідно до витягу з додатку №1 до наказу від 09.05.2024 №523-ОС позивач у період з 12.04.2024 по 22.04.2024 та з 25.04.2024 по 30.04.2024 виконував бойові (спеціальних) завдань в період, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі бойових наказів: БР 1 ПРИКЗ: №596(гриф) від 12.04.24; №602(гриф) від 13.04.24: №603(гриф) від 14.04.24; №606(гриф) від 14.04.24; №613(гриф) від 15.04.24; №616(гриф) від 16.04.24; №619(гриф) від 16.04.24; №625(гриф) від 17.04.24; №635(гриф) від 18.04.24; №639(гриф) від 19.04.24; №640(гриф) від 19.04.24; №641 (гриф) від 20.04.24; №644(гриф) від 20.04.24; №648(гриф) від 21.04.24; №650(гриф) від 22.04.24; №655(гриф) від 22.04.24. ЖБД 1нв. № 38 (гриф) від 01.01.24.

Відповідно до витягу з додатку № 1 до наказу від 15.06.2024 № 662-ОС, позивач у період з 01.05.2024 по 04.05.2024 виконував бойові (спеціальні) завдання, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Зазначені завдання виконувалися на підставі бойових наказів: БН 1 ПРИКЗ від 29.04.2024 № 1 (гриф); рсо-ОД від 19.05.2024 № 2 (гриф); Журнал бойових дій № 38 (гриф) від 01.01.2024.

Відповідно до витягу з додатку № 3 до наказу від 25.09.2024 № 1117-ОС «Список військовослужбовців НОМЕР_4 прикордонного загону, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебували на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі за кордоном) або перебували у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми чи каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії для виплати додаткової винагороди згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168», у вересні 2024 року позивачу, за період перебування на стаціонарному лікуванні або у відпустці для лікування: з 05.05.2024 по 31.05.2024, з 01.06.2024 по 30.06.2024, з 01.07.2024 по 31.07.2024, з 01.08.2024 по 02.08.2024 було нараховано суми грошової винагороди із розрахунку до 100 000,00 грн на місяць.

Нарахування здійснено на підставі рапорту №04.04/48203/24-Вн від 20.09.2024.

Відповідно до наданих наказів начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України: від 11.05.2024 № 187-ВВ «Про особовий склад», від 02.06.2024 № 217-ВВ «Про особовий склад», від 11.07.2024 № 267-ВВ «Про особовий склад», від 08.08.2024 № 311-ВВ «Про особовий склад» позивач перебував на лікуванні в період з 05.05.2024 по 02.08.2024.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 22.07.2024 № 285-ВВ «Про особовий склад» позивача було виключено з оперативного підпорядкування командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 08.05.2024.

На підставі наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 03.08.2024 № 891-ОС «Про особовий склад» позивача зараховано в розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону відповідно до п.п.12 п.127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009.

Підставою для цього стала довідка Головного військово-медичного клінічного центру (Центрального клінічного госпіталю) Державної прикордонної служби України від 02.08.2024.

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09.10.2024 № 1174-ОС «Про особовий склад» було припинено (розірвано) контракт з позивачем, звільнено його з військової служби, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Позивач, який перебував у розпорядженні начальника НОМЕР_4 прикордонного загону (остання займана штатна посада заступник начальника другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) першої прикордонної комендатури швидкого реагування), звільнений у запас за п.п. «б» п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або тимчасову непридатність з переглядом 612 місяців) з 10.10.2024.

Отже, останнім днем проходження військової служби слід вважати 10.10.2024.

Згідно з наданими розрахунковими листами, під час виплати грошового забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 з позивача утримувався військовий збір при виплаті як основного грошового забезпечення, так і додаткової винагороди, у тому числі під час лікування, за період з 10.04.2024 по 10.10.2024 (включно).

Представник позивача вважає, що відповідач протиправно утримав військовий збір у розмірі 1,5% при виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди за увесь спірний період проходження служби, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

За пп. 2-3 ст.9 Закону України від 20.11.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Згідно з п.п.1.7 п.16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1161 "Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором" (далі - Постанова КМУ № 1161) установлено, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки про залучення таких осіб до проведення антитерористичної операції та наказів оперативного штабу з управління антитерористичною операцією про прибуття (вибуття) таких осіб до (із) складу сил і засобів, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції.

Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 (далі Постанова №704).

Пунктом 2 вказаної постанови установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою КМУ від 20.01.2016 №18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується винагорода в порядку, визначеному керівниками відповідних державних органів за:

безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду, - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, у межах бюджетних призначень пропорційно часу участі в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду;

створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів.

Відповідно до п.3 розділу І Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, розвідувального органу Адміністрації Державної прикордонної служби України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №188 від 18.03.2016 (далі - Інструкція №188), винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем проходження служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби на підставі наказів начальників вищого рівня.

Пунктом 1 розділу 2 Інструкції №188 встановлено, що військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у воєнних конфліктах, заходах із забезпечення НБО чи в АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильницького заволодіння зброєю, бойовою технікою, залежно від місця такої участі виплачується винагорода у таких розмірах:

на контрольних постах, контрольних пунктах в`їзду-виїзду, в акваторії Азовського моря в межах Донецької області та інших об`єктах (у тому числі військовослужбовцям оперативно-розшукових, розвідувальних підрозділів, підрозділів внутрішньої та власної безпеки Держприкордонслужби, закріплених в установленому порядку за ділянками відповідальності), які знаходяться на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону, 17000 грн; в інших місцях дислокації в межах визначеного району воєнного конфлікту (АТО), проведення заходів із забезпечення НБО 6500 грн.

Відповідно до п.2 розділу 2 Інструкції №188 Військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь у воєнних конфліктах, АТО, заходах із забезпечення НБО, інших заходах в умовах особливого періоду, у разі одночасного дотримання таких умов: залученні до участі у воєнних конфліктах, проведенні АТО, заходах із забезпечення НБО, інших заходах в умовах особливого періоду; перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО, ООШ, штабу оперативно-тактичного угруповання; перебувають у районі воєнного конфлікту, АТО, проведення заходів із забезпечення НБО, інших заходів в умовах особливого періоду.

Підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у воєнних конфліктах, АТО, заходах із забезпечення НБО, інших заходах в умовах особливого періоду є витяг із наказу органу військового управління (штабу АТО, ООШ, штабу оперативно-тактичного угруповання) про включення (виключення) його до (зі) складу сил та засобів, що беруть безпосередню участь у зазначених заходах.

Відповідно до п.2 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 №558 (далі - Інструкція №558), грошове забезпечення - гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Згідно із п.3 розділу І Інструкції №558 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Як вже було зазначено раніше, відповідно до ч.2 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, п.1 Постанови КМУ № 1294 та п.2 Постанови КМУ № 704 (які діяли у період існування спірних правовідносин) до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, у тому числі надбавки, доплати та винагороди, які мають постійний характер.

Як вбачається з архівних відомостей № 1 військової частини НОМЕР_2 , у період з 28.08.2019 по 09.04.2024 з грошового забезпечення позивача утримувався військовий збір, який не компенсувався. Також із архівних відомостей встановлено, що в період з серпня 2019 року по лютий 2022 року позивачу не проводилися додаткові грошові виплати, зокрема додаткова винагорода за участь в АТО/ООС. Це, у свою чергу, свідчить про те, що позивач під час проходження військової служби у зазначений період не брав участі у воєнних конфліктах, антитерористичній операції, заходах із забезпечення національної безпеки і оборони або інших заходах в умовах особливого періоду. Матеріали справи не містять доказів, які б це спростовували, і відповідач військова частина НОМЕР_2 цього не заперечує.

Таким чином, оскільки у період з серпня 2019 року по лютий 2022 року позивач не брав безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в Донецькій чи Луганській областях, відповідач (військова частина НОМЕР_2 ) правомірно утримував військовий збір із грошового забезпечення та інших виплат позивача. Отже, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо періоду проходження служби з березня 2022 року по квітень 2024 року у військовій частині НОМЕР_2 , суд вказує наступне.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та триває на момент розгляду справи.

Згідно з п.16 № підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, в Україні встановлюється військовий збір. Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 ПК України.

Водночас Податковий кодекс України містить винятки щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення окремих категорій осіб, які беруть безпосередню участь у проведенні АТО або ООС. Зокрема, Законом України від 18.06.2015 № 548-VIII, а пізніше Законом України від 19.06.2018 № 2463-VIII, передбачено тимчасове звільнення від військового збору доходів у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців, працівників правоохоронних органів та інших осіб на період їхньої безпосередньої участі в антитерористичній операції чи заходах із забезпечення національної безпеки та оборони, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил.

Законом України від 19.06.2022 № 2308-ІХ, який набрав чинності 09.07.2022, внесено зміни до п.п.1.7 п.16№ підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, якими передбачено, що у період дії правового режиму воєнного стану також не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців, працівників правоохоронних органів та інших визначених законом осіб, на період їхньої безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

Порядок підтвердження статусу цих осіб для застосування пільги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України № 2308-ІХ, він набирає чинності з дня його офіційного опублікування 09.07.2022.

Згідно зі ст.58 Конституції України дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання ним чинності і припиняється з моменту втрати чинності. Конституційний Суд України у своїх рішеннях (зокрема, від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012) неодноразово зазначав, що дія законів не має зворотної сили, якщо інше прямо не передбачено самим законом.

Враховуючи наведене, Закон України від 19.06.2022 № 2308-ІХ не має зворотної дії та не може поширюватися на правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, а саме до 09.07.2022. Відтак позовні вимоги позивача в частині повернення утриманого військового збору за період з лютого 2022 року по 09.07.2022 задоволенню не підлягають.

Крім того, положення п.п.1.7 п.16 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України безпосередньо пов`язані та відсилають до актів Кабінету Міністрів України, якими визначається порядок підтвердження статусу осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.03.2023 № 244, були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1161 «Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором».

Назву зазначеної постанови викладено в новій редакції:

«Про порядок підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), та/або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором».

Крім того, у постановляючій частині зазначеної постанови після абзацу третього доповнено новими абзацами такого змісту:

«у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди, передбаченої абзацом першим пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій, та позбавлені з будь-яких причин виплати додаткової винагороди, застосування пільги з оподаткування військовим збором здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про позбавлення виплати додаткової винагороди, де зазначаються періоди безпосередньої участі у зазначених заходах, за які особа позбавлена такої виплати».

Також абз.4 цієї постанови вважається абзацом шостим, а абзац шостий доповнено після слів «операції Об`єднаних сил (ООС)» словами «здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації».

Таким чином, лише після прийняття Постанови КМУ № 244 від 17.03.2023 було визначено, що підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором, здійснюється на підставі витягів з наказів (копій наказів) командирів (начальників) про виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, або на підставі наказів про позбавлення такої винагороди із зазначенням відповідних періодів безпосередньої участі.

Отже, до моменту набрання чинності Постановою № 244 механізм підтвердження відповідного статусу для застосування пільги з оподаткування військовим збором у період воєнного стану був фактично неврегульованим.

Ці норми Постанови КМУ № 244 від 17.03.2023 не можуть бути застосовними при вирішенні даного спору, оскільки спірні правовідносини виникли до прийняття вказаного нормативно-правового акту.

Отже, Закон України від 19.06.2022 № 2308-ІХ, яким запроваджено пільговий порядок оподаткування військовим збором грошового забезпечення у період дії правового режиму воєнного стану, діє з 09.07.2022, а відповідний порядок підтвердження статусу осіб з метою застосування цієї пільги у період воєнного стану, відповідно до змін, внесених Законом України від 19.06.2022 № 2308-ІХ, був визначений КМУ у березні 2023 року Постановою № 244 від 17.03.2023.

Отже, у спірний період з 09.07.2022 по 27.01.2023 діяли виключно норми Закону № 2308-ІХ.

Законом № 2308-ІХ встановлено, що від оподаткування військовим збором під час дії воєнного стану звільняється грошове забезпечення осіб на період їх безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.

Згідно з окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/а/29 (далі Окреме доручення, застосовується з 01.06.2022), під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх проведення», слід розуміти: виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей тощо.

За відсутності нормативно-правового акта, який у спірному періоді визначав би порядок підтвердження безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, суд вважає застосовним у цих правовідносинах роз`яснення, наведені в Окремому дорученні Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/а/29.

Враховуючи викладені норми права, якими врегульовано спірні правовідносини та їх дію у часі, суд доходить висновку, що від оподаткування військовим збором звільняється грошове забезпечення військовослужбовців, які беруть безпосередню участь:

- в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), у період з 10.09.2015 до 21.02.2024;

- а також військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх проведення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України або на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, починаючи з 09.07.2022.

Слід зазначити, що у цій справі не вирішується спір щодо участі позивача у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Спірним же питанням є право на отримання пільги з оподаткування військовим збором грошового забезпечення.

Відповідач Військова частина НОМЕР_2 вказує, що право на звільнення від оподаткування військовим збором грошового забезпечення у разі підтвердження статусу осіб, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

З доказів у справі суд встановив, що в період з 09.07.2022 до 09.04.2024 позивач не перебував в службовому відряджені у прикордонному загоні для виконання бойових завдань.

Згідно з карткою на грошове забезпечення за 20222024 роки та архівною відомістю № 1 за період з лютого 2022 року по квітень 2022 року позивачу не виплачувалася додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн, яка нараховується особам, що беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.

Отже, суд висновує, що позивач в період з лютого 2022 року квітень 2024 року, перебуваючи на службі у військовій частині НОМЕР_2 не брав участі у бойових діях та здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідно до приписів Закону №2308-ІХ та не мав право на пільгу з оподаткування військовим збором грошового забезпечення.

У матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували факт безпосередньої участі позивача у бойових діях або здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, що дає право на пільги з оподаткування військовим збором за період з лютого 2022 року по квітень 2024 року (09.04.2024), допущення Військовою частиною НОМЕР_2 протиправної бездіяльності щодо оподаткування грошового забезпечення позивача військовим збором та існування причинно-наслідкового зв`язку між цим.

Суд зазначає, що лише в межах наданих сторонами доказів може оцінити обставини, викладені у позовній заяві, зокрема з`ясувати, чи було це наслідком протиправного порушення відповідачем вимог законодавства.

Вказане узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.06.2020 по справі №520/2261/19.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог до військової частини НОМЕР_2 , враховуючи чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини та беручи до уваги докази, які є в матеріалах справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог заявлених до військової частини НОМЕР_2 .

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо утримання військового збору з сум грошового забезпечення та додаткової винагороди, у тому числі за лікування за період з 10.04.2024 по 09.10.2024 (включно), суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 24.04.2024 № 163-ВВ «Про особовий склад» відряджено позивача у службове відрядження до ділянки НОМЕР_5 прикордонного загону для виконання бойових (спеціальних) завдань, з 23.04.2024.

Відповідно до витягу з додатку №1 до наказу від 09.05.2024 №523-ОС позивач у період з 12.04.2024 по 22.04.2024 та з 25.04.2024 по 30.04.2024 виконував бойові (спеціальних) завдань в період, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі бойових наказів: БР 1 ПРИКЗ: №596(гриф) від 12.04.24; №602(гриф) від 13.04.24: №603(гриф) від 14.04.24; №606(гриф) від 14.04.24; №613(гриф) від 15.04.24; №616(гриф) від 16.04.24; №619(гриф) від 16.04.24; №625(гриф) від 17.04.24; №635(гриф) від 18.04.24; №639(гриф) від 19.04.24; №640(гриф) від 19.04.24; №641 (гриф) від 20.04.24; №644(гриф) від 20.04.24; №648(гриф) від 21.04.24; №650(гриф) від 22.04.24; №655(гриф) від 22.04.24. ЖБД 1нв. № 38 (гриф) від 01.01.24.

Відповідно до витягу з додатку №1 до наказу від 15.06.2024 №662-ОС позивач у період з 01.05.2024 по 04.05.2024 виконував бойові (спеціальних) завдань в період, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі бойових наказів: БН 1 ПРИКЗ від 29.04.2024 №1 (гриф) рсо-ОД від 19.05.2024 №2 (гриф) рсо ОД. ЖБД №38(гриф) від 01.01.2024.

Відповідно до витягу з додатку № 3 до наказу від 25.09.2024 № 1117-ОС «Список військовослужбовців НОМЕР_4 прикордонного загону, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебували на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної. медичної) комісії для виплати додаткової винагороди, згідно постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, у вересні 2024 року позивачу у період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, або у відпустці для лікування з 05.05.2024 по 31.05.2024, з 01.06.2024 по 30.06.2024, 01.07.2024 по 31.07.2024, 01.08.2024 по 02.08.2024 нараховано суми грошової винагороди із розрахунку до 100000,00 грн на місяць, на підставі рапорту №04.04/48203/24-Вн від 20.09.2024.

Відповідно до наданих наказів начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України: від 11.05.2024 № 187-ВВ «Про особовий склад», від 02.06.2024 № 217-ВВ «Про особовий склад», від 11.07.2024 № 267-ВВ «Про особовий склад», від 08.08.2024 № 311-ВВ «Про особовий склад» позивач перебував на лікуванні в період з 05.05.2024 по 02.08.2024.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 03.08.2024 № 891-ОС «Про особовий склад» позивача зараховано в розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону за п.п.12 п.127 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009. Підстава: довідка Головного військово-медичного клінічного центру (Центральний клінічний госпіталь) Державної прикордонної служби України від 02.08.2024.

Тобто вищевказані накази та витяги свідчать про те, що позивач виконував бойові (спеціальних) завдань в період, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі бойових наказів, з 12.04.2024 по 22.04.2024 та з 25.04.2024 по 30.04.2024, 01.05.2024 по 04.05.2024, а також перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та часу перебування у відпустці для лікування отримував додаткову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, яка збільшена до 100000 гривень, з 05.05.2024 по 02.08.2024.

Суд вказує, що п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 п. 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Таким чином, позивачем доведено, а відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 не спростовано, участь позивача в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у період з 12.04.2024 по 22.04.2024 та з 25.04.2024 по 30.04.2024, 01.05.2024 по 04.05.2024, та з 05.05.2024 по 02.08.2024 включно (перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення).

Зважаючи на встановлені факти, суд дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію сум військового збору за вище вказаний період.

Інші докази на підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, або не перебував на стаціонарному лікуванні в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме у частині визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення позивача з 12.04.2024 по 22.04.2024, з 25.04.2024 по 30.04.2024, 01.05.2024 по 04.05.2024, та з 05.05.2024 по 02.08.2024; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу суму утриманого військового збору за період з 12.04.2024 по 22.04.2024, з 25.04.2024 по 30.04.2024, 01.05.2024 по 04.05.2024, та з 05.05.2024 по 02.08.2024.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Щодо судового збору, то суд зазначає, що позивач звільнений від його сплати відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Відповідача 1 - Військова частина НОМЕР_1 (адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), Відповідач 2 - Військова частина НОМЕР_2 (адреса АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання протиправною дію або бездіяльність військової частини та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 12.04.2024 по 22.04.2024, з 25.04.2024 по 30.04.2024, 01.05.2024 по 04.05.2024, та з 05.05.2024 по 02.08.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору за період з 12.04.2024 по 22.04.2024, з 25.04.2024 по 30.04.2024, 01.05.2024 по 04.05.2024, та з 05.05.2024 по 02.08.2024.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Повний текст рішення складено 27.06.2025.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова