Справа № 420/6687/25
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6687/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області № 24 від 05.03.2025 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду вих. № 06- 27/25/2025 від 25.02.2025 року про суддівську винагороду; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 92 відсотків від суддівської винагороди, розмір якої зазначено у довідці Одеського апеляційного суду № 06-27/25/2025 від 25.02.2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2024 року.

Ухвалою суду від 10.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначав, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 року (справа № 420/25683/24), яке набрало законної сили згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2025 року, Одеським апеляційним судом було видано довідку за № 06-27/25/2025 від 25.02.2025 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Поряд з цим, позивач вказав, що 25.02.2025 року, через портал електронних послуг ПФУ, він звернувся з відповідною заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку суддівської винагороди зазначеної у довідці Одеського апеляційного суду № 06-27/25/2025 від 25.02.2025 року та, за результатами розгляду заяви, рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області № 24 від 05.03.2025 року ОСОБА_2 , було відмовлено у перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з посиланням на норми Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», а саме в частині визначення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 грн. Позивач, посилаючись на рішення Конституційного Суду та те, що суддівська винагорода регулюється Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та не може визначатись іншими нормативно - правовими актами, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

20.03.2025 до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник управління вказав, що не погоджується із позовним вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач вказав, що Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008 (надалі - Порядок № 3-1). Відповідно до п. 1-4 Розділу IV Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини другої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання. Про наявність правових підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, винагороди працюючого судді Конституційного Суду України) Пенсійний фонд України повідомляється Конституційним Судом України, Верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом - щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав. Відповідач вказав, що зазначеними вище положеннями регулюється порядок формування оновленої довідки про суддівську винагороду у разі зміни розміру складових такої винагороди, а передбачені наведеним вище Порядком № 3-1 підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача були відсутні станом на дату звернення позивача з заявою у 2025 році. Представник відповідача наголосив, що змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді після 18.02.2020 не проводилось та за вказаних обставин позивач не має право на перерахунок довічного грошового утримання суддям, тому на звернення від 25.02.2025 №547 щодо перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці відповідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно довідки Одеського апеляційного суду від 25.02.2025 №06-27/25/2525 винесено рішення про відмову від 05.03.2025 №24.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно Указу Президента України від 5 серпня 1998 року № 846/98 позивача - ОСОБА_1 , було призначено на посаду судді Ширяївського районного суду Одеської області строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України від 16 жовтня 2003 року № 1232-IV ОСОБА_1 було обрано суддею місцевого Ширяївського районного суду Одеської області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 20 березня 2008 року № 236-VI позивача обрано суддею апеляційного суду Одеської області, рішенням Вищої ради правосуддя від 28 грудня 2018 року № 4071/0/15-18 переведено на посаду судді Одеського апеляційного суду.

Зазначені обставини підтверджені копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 09.04.2020 №914/0/15-20 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Одеського апеляційного суду від 10.04.2020 №64-ос/с Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату Одеського апеляційного суду позивача відраховано зі штату Одеського апеляційного суду 14.04.2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 по справі №430/6687/25 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії Одеського апеляційного суду щодо розрахунку суддівської винагороди у виданій ОСОБА_1 довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за № 06-29/35/2024 від 09.08.2024 року, із застосуванням встановленого ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 грн;

зобов`язано Одеський апеляційний суд підготувати та надати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024 року, виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої ст. 130 Конституції України, п. 2 частини третьої статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів та абзацу 4 статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024, з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень.

Одеським апеляційним судом, на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 по справі №430/6687/25, складено довідку, видану ОСОБА_1 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 06-27/25/2025 від 25.02.2025 року(а.с.21).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області №24 від 05.03.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду вих. № 06- 27/25/2025 від 25.02.2025 року про суддівську винагороду(а.с.23-24).

Стаття 130 Конституції України визначає, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIІІ).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VIII).

Згідно із частиною першою статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частинами другою-четвертою статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. №966-XIV, відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Частиною третьою статті 4 Закону №966-XIV визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб 2481 гривень (абз.4); для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 гривні (абз.5).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб 2684 гривні (абз.4); для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 гривні (абз.5).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб 3028 гривні (абз.4); для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 гривні (абз.5).

Отже, окремими приписами вищенаведених норм Законів України Про Державний бюджет України відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

Виходячи з наведених положень законів України про Державний бюджет, пенсійний орган у спірному рішенні наполягає на тому, що суддівська винагорода для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024р. має бути визначена із урахуванням розміру прожиткового мінімуму 2102 грн., а не 3028 грн.

Питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом про Держбюджет станом на 1 січня календарного року, для розрахунку посадового окладу судді було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду.

Так, у постанові від 24 квітня 2025 року по справі № 240/9028/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне.

Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці прямо залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, тому суд вважає, що наведені висновки Великої Палати Верховного Суду є ревалентними до даної справи за позовом ОСОБА_1 .

Під час прийняття рішення у справі, суд враховує, що спірна довідка Одеського апеляційного суду видана на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2024 по справі №430/6687/25, яке базувалося на судовій практиці, від якої Велика Палата Верховного Суду відступила у постанові від 24.04.2025р. у справі №240/9028/24.

Відтак, враховуючи зміну правової позиції Великою Палатою Верховного Суду, суд приходить висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області № 24 від 05.03.2025 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду вих. № 06- 27/25/2025 від 25.02.2025 року про суддівську винагороду; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 92 відсотків від суддівської винагороди, розмір якої зазначено у довідці Одеського апеляційного суду № 06-27/25/2025 від 25.02.2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2024 року.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.