Справа № 521/2148/25
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 521/2148/25

Перша інстанція: суддя Михайлюк О.А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідачаШляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г. В., Федусика А.Г.,

секретар Афанасенко Ю.М.,

за участю: представника позивача адвоката Стеценка О.П.

представника відповідача Ревенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2025 року у справі № 521/2148/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом у якому просив:

- скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 1092/50000/22 від 01 грудня 2022 року , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої по митній декларації від 31 серпня 2021 №UА500080/2021/204296 від суми митних платежів, що складає 206 256,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що справу про порушення митних правил № 1092/50000/22 розглянуто без повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, діюче законодавство не містить ніяких обмежень процедури розмитнення щодо транспортного засобу зареєстрованого в іноземній державі.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що спірна постанова прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 26 березня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил задовольнив.

Скасував постанову Одеської митниці в справі про порушення митних правил № 1092/50000/22 від 01 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене статтею 485 Митного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Одеська митниця подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- процедура сповіщення позивача про розгляд справи № 1092/50000/22 про порушення митних правил, яка розглядалася 03.11.2022 відповідачем не була порушена;

- суд першої інстанції не врахував, що для здійснення митного оформлення транспортного засобу з іноземною реєстрацією на території України, необхідно надати документи про зняття транспортного засобу з обліку уповноваженим органом іноземної держави.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що постановою Одеської митниці в справі про порушення митних правил № 1092/50000/22 від 01 грудня 2022 року ОСОБА_1 без присутності особи, що притягається до відповідальності, та без присутності представника особи, що притягується до відповідальності, визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої по митній декларації від 31.08.2021 №UА500080/2021/204296 від суми митних платежів, що складає 206 256,99 грн.

Постанова обґрунтована тим, що 31.08.2021 до відділу митного оформлення №1 м/п «Чорноморськ-порт» Одеської митниці для митного контролю та митного оформлення декларантом ПП «Термінал-експорт» ОСОБА_2 , який діяв на підставі договору по декларуванню подано МД типу «ІМ 40 АА» (далі МД), яка була прийнята та зареєстрована за номером № UА500080/2021/204296. Заявлено товар «легковий автомобіль марка «BMW», модель «320D», кузов № НОМЕР_1 . В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення декларантом ОСОБА_2 до Одеської митниці надані, крім іншого, документ про зняття з обліку транспортного засобу від 26 вересня 2018 року № КМ.5410.223382.2018. Відповідно до інформації, зазначеної у митній декларації та товаросупровідних документах встановлено, що покупцем та одержувачем транспортного засобу є громадянин України ОСОБА_1 . Митна вартість автомобілю, згідно договору купівлі-продажу від 16.07.2021 склала 13 000 Польських злотих (90 204,40 грн.). Митні платежі за транспортний засіб по МД № иА500080/2021/204296 із застосуванням преференції « 310» нараховані та сплачені в розмірі 36 979,13 грн. (в тому числі 8500 - добровільний внесок). Після здійснення митного оформлення вищевказаний транспортний засіб було випущено у вільний обіг. За результатами митного контролю та отриманої відповіді на запит митного органу від палати фіскальної адміністрації у Вроцлаві Республіки Польща встановлена невідповідність документів та інформації, які надавались митному органу під час митного контролю та митного оформлення легкового транспортного засобу. Даний автомобіль зареєстрований в Республіці Польща до сих пір і ніхто не інформував про його продаж. Факт митного оформлення даного автомобіля в режимі експорт в митній системі Польщі не встановлено. Сума митних платежів, які підлягають обов`язковій сплаті у разі переміщення через митний кордон України вищевказаного транспортного засобу без застосування преференції становить 114 231,46 грн., тобто різниця в нарахуванні податків становить 68 752,33 грн. (без добровільного внеску в сумі 8500 грн.)

Із зазначеною постановою позивач через свого представника адвоката Стеценка О.П. ознайомився 06 лютого 2025 року.

Вважаючи протиправною вищевказану постанову відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того , що дії ОСОБА_1 митним органом не правильно кваліфіковані за статтею 485 МК України, постанова митного органу прийнята з порушенням основних засад розгляду, що призвело до ухвалення незаконного рішення, оскільки позивача не було повідомлено про місце, дату і час розгляду протоколу, що є обов`язковою та безумовною і самостійною підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень, якщо позивач обґрунтовує позовну заяву такою підставою.

Колегія суддів частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 486 МК України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно зі ст.ст. 487, 488, 489 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 531 Митного кодексу України підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про обов`язок митного органу вручити (надіслати) особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, примірник протоколу про порушення митних правил, в якому, крім іншого, зазначаються час та місце розгляду справи про порушення митних правил, а у випадку неповідомлення зазначеної інформації під час вручення протоколу - проінформувати поштовим відправленням з повідомленням про вручення.

Тобто, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, справа про таке порушення може бути розглянута лише в разі, якщо є докази її своєчасного повідомлення про місце і час розгляду справи та від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Верховний Суд в постанові від 03.04.2018 у справі № 156/404/17 висловив правову позицію щодо неналежного повідомлення до участі у справі як самостійною і достатньою підставою для скасування постанови митного органу.

Зокрема суд вказав, що безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, що має місце в даній справі через відсутність належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, є окремою самостійною і достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил.

Варто звернути увагу, що ЄСПЛ у справі «Созонов та інші проти України» зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки або інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію в тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції під час розгляду справи встановив, що відповідач складав наступні листи позивачу: від 30 серпня 2022 року щодо виклику для складання протоколу про порушення митних правил, який засобами зв`язку не направлявся; від 08 вересня 2022 року щодо направлення протоколу про порушення митних правил, який направлений на адресу відмінну від адреси реєстрації позивача ( АДРЕСА_2 ) та повернувся відповідачу за закінченням терміну зберігання; від 24 листопада 2022 року про інформування про розгляд справи, який засобами зв`язку не направлявся.

Водночас, Одеська митниця в апеляційній скарзі наголошувала, що процедура сповіщення позивача про розгляд справи № 1092/50000/22 про порушення митних правил, яка розглядалася 03.11.2022 відповідачем не була порушена.

В обґрунтування своїх доводів представник відповідача надав до суду апеляційної інстанції копії конвертів у яких позивачу направлялись листи про розгляд прави , а також реєстр згрупованих поштових відправлень.

Так до матеріалів справи додано лист-виклик для надання пояснень та подальшого складання протоколу про порушення митних правил від 30.08.2022 №7.10-5/20-02/10/14592 (відповідно довідки Укрпошти «Одеса 78»830) повернуто «за закінченням терміну зберігання)» (а.с.123,127) ;

- лист-направлення протоколу від 08.09.2022 №7.10-2/20-06/10/15074 (відповідно довідки Укрпошти «Одеса 78» 63) повернуто «за закінченням терміну зберігання»(а.с. 122,124);

- лист-повідомлення про розгляд справи від 24.11.2022 №7.10-5/20-06/10/18353 (відповідно довідки Укрпошти «Одеса 78» 860) повернуто «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 121,126).

Також відповідач наголосив, що копія постанови у встановлений термін направлена на адресу реєстрації ОСОБА_1 листом митниці від 05.12.2022 №7.10-5/20-06/10/18761 (відповідно довідки Укрпошти «Одеса 74» 537) повернуто «за закінченням терміну зберігання» .

Розглянувши надані докази колегія суддів зазначає , що лист направлення протоколу від 08.09.2022 №7.10-2/20-06/10/15074 (відповідно довідки Укрпошти «Одеса 78» 63) направлений на іншу адресу, аніж на ту за якою зареєстрований позивач, а саме: не правильно вказаний номер квартири ( № 1 замість № 10) .

Окрім того, повідомлення про розгляд справи про порушення митних правил позивача було оформлено листом відповідача №7.10-5/20-06/10/18533 від 24 листопада 2022 року. Між тим, на довідці про причини повернення (ф.20) проставлений штамп з датою повернення 12.01.2023.

Повернення відправлень встановлено Порядком пересилання відправлень «Укрпошта Документи», затвердженого Наказом АТ «Укрпошта» від 19.08.2021 № 135.

7.11. При поверненні невручених відправлень Документи за зворотною адресою працівник ОПЗ: - оснащених автоматизованою системою АТ «Укрпошта» з реєстрації поштових відправлень - роздруковує новий бланк супровідної адреси, який наклеюється на відправлення Документи поверх попереднього бланку супровідної адреси; - не оснащених автоматизованою системою АТ «Укрпошта» з реєстрації поштових відправлень - оформлює довідку ф.20 із зазначенням причини повернення, яка прикріплюється до відправлення Документи.

8.1. При оформленні відправлень Документи, відправник зазначає одне із таких розпоряджень стосовно термінів повернення або про не повернення відправлень Документи, у разі його невручення адресату: - повернути; - повернути через 7 календарних днів; - не повертати. Встановити розпорядження «не повертати» можливо, якщо платником за пересилання відправлення Документи є відправник. Відправлення Документи, яке не було вручене та стосовно якого є розпорядження відправника «повернути» або «не повертати», зберігається в приміщенні ОПЗ, до якого воно надійшло, протягом 14 календарних днів від дати його надходження (за відсутності розпоряджень від адресата). Під розпорядженням «повернути» розуміється повернення відправлення Документи відправнику після закінчення строку зберігання, передбаченого цим Порядком. Під розпорядженням «не повертати» розуміється, що після закінчення строку зберігання, передбаченого цим Порядком, відправлення Документи не підлягає поверненню до ОПЗ, в якому було оформлено таке відправлення, для його вручення відправнику. Такі відправлення Документи зберігаються у ОПЗ, визначеному АТ «Укрпошта», протягом строку передбаченого п. 8.5 цього розділу. Термін зберігання відправлень Документи рахується з дати його надходження до ОПЗ, а повернення здійснюється наступного робочого дня ОПЗ, після закінчення строку повернення, встановленого відправником.

З огляду на те, що поштове відправлення № 860 було повернуто з об`єкту поштового зв`язку, де воно зберігалось, 12.01.2023, термін його зберігання становить 14 календарних днів, можна дійти висновку, що таке поштове відправлення прибуло на поштове відділення отримувача 29.12.2022. Справа про порушення митних правил була розглянута 01.12.2022. Відповідно, якщо навіть припустити, що поштове відправлення № 860 було направлено на адресу позивача та воно містило лист відповідача №7.10-5/20-06/10/18533 від 24 листопада 2022 року, поштове відправлення прибуло на поштове відділення за місцем проживання позивача вже після розгляду справи про порушення митних правил.

Отже, конверт поштового відправлення № 860 не може бути належним та допустимим доказом сповіщення позивача про розгляд справи про порушення митних правил.

До того ж під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наданого реєстру згрупованих відправлень лист повідомлення про розгляд справи від 24.11.2022 №7.10-5/20-06/10/18353 (відповідно довідки Укрпошти «Одеса 78» 860) направлений лише 01.12.2022, тобто у той самий день коли було винесено постанову про порушення митних правил від 01.12.2022.

Отже, достатніх належних та допустимих доказів своєчасного повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про місце і час розгляду справи відповідно до вимог частин першої, другої, четвертої статті 526 МК України під час вирішення справи відповідачем надано не було, а відтак позивач був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, та заяв про розгляд протоколу за його відсутності він не подавав.

Зазначене позбавило позивача можливості ознайомитись з правами та обов`язками, надати пояснення, подати докази, скористатись правовою допомогою.

Порушення органами державної влади встановленої законом процедури здійснення повноважень, зокрема позбавлення права на участь особи, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, є істотним, а не формальним порушенням.

Враховуючи те, що надані апелянтом до суду докази не доводять належного повідомлення позивача про час та розгляд справи про порушення митних правил, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що суб`єктом владних повноважень не дотримано законодавчо визначеної процедури притягнення особи до відповідальності, що обумовлює протиправність постанови № 1092/50000/22 від 01 грудня 2022 року.

Отже, вказана обставина є безумовною підставою для визнання протиправною і скасування оскаржуваної постанови митного органу. В порушення ст.ст. 489, 526 МК України митницею не виконано покладені на неї обов`язки, не використано надані права у точній відповідності із законом.

Також суду першої інстанції вирішуючи справу не погодився із кваліфікацією дій ОСОБА_1 за статтею 485 МК України, оскільки встановлена законодавством заборона ввозу в Україну для вільного обігу транспортних засобів, не знятих з обліку у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, виключає сплату митних платежів за дії, пов`язані із порушенням порядку ввозу цих транспортних засобів.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає такі висновки передчасними та такими, що підлягають виключенню із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції з огляду на те, що обставини щодо заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу судом не досліджувались.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Одеської митниці слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції у відповідності до частини 4 статі 317 КАС України змінити, виключити із мотивувальної частини висновки, в яких надається обґрунтування щодо помилковості кваліфікації дій ОСОБА_1 за статтею 485 МК України.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції по суті без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2025 року у справі № 521/2148/25 змінити з підстав наведених у мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

В решті рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 березня 2025 року у справі № 521/2148/25 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді А.Г. Федусик Г.В. Семенюк