Справа № 580/5717/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції Каліновська А.В.
Суддя-доповідач - Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Справа № 580/5717/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кузьмишиної О.М.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

представника Позивача Савости С.В.,

представника Відповідача Смирнової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про визнання протиправним та скасування положень акту,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» (далі Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати з дати прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у ї сферах енергетики та комунальних послуг, від 05.12.2023 № 2275 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 20 листопада 2020 року № 2154» у частині затвердження для ПАТ «Черкасиобленерго» економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 класу напруги на 2021 рік на рівні - 0,0403 (відносних одиниць) на 2022-2024 роки на рівні 0,0400 (відносних одиниць) та електричними мережами 2 класу напруги на 2021 рік на рівні- 0,1127 (відносних одиниць) на 2022-2024 роки на рівні 0,1092 (відносних одиниць);

- зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснити перерахунок та затвердити економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 класу напруги для ПАТ «Черкасиобленерго» на 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік та електричними мережами 2 класу напруги для ПАТ «Черкасиобленерго» на 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік відповідно до затвердженого постановою НКРЕКП від 27.07.2017 №981 «Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії».

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Черкасиобленерго» посилалося на те, що зазначення невірного обрахунку ЕКПТВЕ та неправильний розрахунок тарифів, який затверджений оскаржуваною постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у ї сферах енергетики та комунальних послуг від 05.12.2023 №2275 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 20 листопада 2020 року №2154» у частині затвердження для ПАТ «Черкасиобленерго» економічного коефіцієнту прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 класу напруги на 2021 рік на рівні - 0,0403 (відносних одиниць) на 2022-2024 роки на рівні 0,0400 (відносних одиниць) та електричними мережами 2 класу напруги на 2021 рік на рівні- 0,1127 (відносних одиниць) на 2022-2024 роки на рівні 0,1092 (відносних одиниць) призвело до порушення права ПАТ «Черкасиобленерго» на встановлення тарифів, що забезпечують відшкодування товариству обґрунтованих витрат на здійснення діяльності.

Позивач зазначав про протиправність спірної постанови, оскільки Відповідачем під час її прийняття не було використано норми постанови НКРЕКП від 27.07.2017 №981 «Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії» та вимоги Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

2. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що розміри Економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на 2021-2024 роки для ПАТ «Черкасиобленерго» згідно оскаржуваної Постанови №2275 затверджені на рівні, який не відповідає тому, який фактично мав бути. При цьому судом було враховано копії форм звітностей ПАТ «Черкасиобленерго» №2а-НКРЕКП, №2-НКРЕ та №1Б-ТВЕ та згідно співставлення даних цих звітностей щодо ЕКПТВЕ 1 та 2 класів напруги.

Водночас суд першої інстанції зазначив, що неправильний розрахунок ЕКПТВЕ для 1 та 2 класів напруги породжує для Позивача негативні наслідки та продовжує порушення прав ліцензіата.

Також суд відзначив, що повноваження НКРЕКП не є дискреційними, оскільки існує лише один варіант правомірної поведінки - затвердження ЕКПТВЕ, розрахованих на підставі Положення № 981 та у встановленому ним порядку.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В обґрунтування своїх вимог Апелянт зазначає, що Позивач не оскаржував Постанови НКРЕКП №№ 2154, 2178 та 1641, проте саме Постанова №1641 зумовила зміну ЕКПТВЕ на 2023 рік та фактично появу показника ЕКПТВЕ на 2024 рік. Водночас, стверджує, що посилання суду першої інстанції на той факт, що спірною постановою змінено розміри ЕКПТВЕ для 1 та 2 класу напруги свідчить про поверхневий розгляд справи.

Апелянт стверджує, що суд зазначив невідомі данні, що отримав внаслідок співставлення форм звітностей ПАТ «Черкасиобленерго» №2а-НКРЕКП, №2-HKPE та №1Б-TBE, а твердження суду про ненадання Відповідачем детальних розрахунків ЕКПТВЕ зроблені на підставі недослідження доказів, що містяться у матеріалах справи.

Також НКРЕКП зазначає, що для ЕКПТВЕ для ПАТ «ЧЕРКАСИОБЛЕНЕРГО» на 2023 та 2024 роки було застосовано норму пункту 1.3 Положення № 981, відповідно до якого для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані, що відповідають ЕКПТВЕ, затвердженому НКРЕКП на базовий рік. Крім того, при розрахунках були враховані зміни до постанови НКРЕКП від 02.12.2022 №1599 та постанови НКРЕКП від 25.10.2023 №1946.

Окрім того, Апелянт стверджує, що визнання протиправною та скасування Постанови №2275, яка вносить зміни до ЕКПТВЕ на 2024 рік жодним чином не зумовлює необхідність здійснення перерахунку ЕКПТВЕ електричними мережами 1 та 2 класу напруги на 2021 рік, 2022 рік та 2023 рік, а тому суд першої інстанції внаслідок порушення норм процесуального права задовольнив вимоги, які не пов?язані між собою.

Також НКРЕКП зазначає, що оскаржуване рішення прийнято упередженим судом, якому було заявлено відвід.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційні скарги та призначено справу до судового розгляду.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, стверджуючи про необгрунтованість доводів Апелянта та правильність висновків суду першої інстанції.

При цьому Позивач наполягає зокрема на тому, що не оскарження Постанов НКРЕКП №2154, №2178 та №1641 не може позбавити права особи на оскарження наступної постанови, яка суперечить актам законодавства та відзначає, що Відповідач, приймаючи постанову НКРЕКП №2275 від 05.12.2023, вніс зміни до коефіцієнту ЕКПТВЕ не тільки на 2024 рік, а й на 2021-2023 роки.

6. У судовому засіданні представник Апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі. Просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Представник Позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Підтримав правову позицію, викладену письмово у відзиві та повторно зазначав про наявність правових висновків Верховного Суду, які підлягають врахуванню. Просив у задоволенні апеляційної скарги Відповідача відмовити повністю.

7. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Черкасиобленерго» у розумінні Закону України «Про ринок електричної енергії» є оператором системи розподілу, який на ринку електричної енергії надає послуги з розподілу електричної енергії.

Постановою НКРЕКП від 19.11.2019 №2406 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік» затвердив економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік, у тому числі для ПАТ «Черкасиобленерго», зокрема, 1 класу напруги на рівні 0,0406 (відносних одиниць) та 2 класу напруги на рівні 0,1164 (відносних одиниць).

НКРЕКП постановою від 20.11.2020 №2154 затверджено економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на прогнозний період 2021-2023 роки, у тому числі для ПАТ «Черкасиобленерго», зокрема, 1 класу напруги на рівні 0,0403 (2021 рік), на рівні 0,0400 (2022 рік), на рівні 0,0398 (2023 рік) та 2 класу напруги на рівні 0,1127 (2021 рік), на рівні 0,1092 (2022 рік), на рівні 0,1058 (2023 рік).

У подальшому, НКРЕКП спірною постановою від 05.12.2023 №2275 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 20 листопада 2020 року №2154» (далі - Постанова №2275) до Постанови №2154 внесені зміни, зокрема, викладені у новій редакції, що додаються до Постанови №2275, Економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на 2021-2024 роки для операторів систем розподілу, до яких застосовується стимулююче регулювання.

З викладених Постановою №2275 у новій редакції Економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на 2021-2024 роки для операторів систем розподілу, до яких застосовується стимулююче регулювання, для ПАТ «Черкасиобленерго» ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2024 роки були змінені та їх розміри стали - 0,403 (на 2021), 0,0400 (на 2022), 0,0400 (на 2023), 0,0400 (на 2024) відносних одиниць. Також цією оскаржуваною Постановою №2275 для ПАТ «Черкасиобленерго» ЕКПТВЕ електромережами 2 класу напруги на 2021-2024 роки були змінені та їх розміри стали - 0,1127 (на 2021), 0,1092 (на 2022), 0,1092 (на 2023), 0,1092 (на 2024) відносних одиниць.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22.09.2016 № 1540-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1540-VIII), «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі Закон № 2019-VIII), Порядком встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1175 (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 1175),

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус НКРЕКП (Регулятор), її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення є Закон № 1540-VIII.

За змістом частини першої статті 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон №1540-VIII) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України

Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.

Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону №1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом, а також формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, серед іншого, приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції (пункт 1 частини першої статті 17 Закону №1540-VIII).

Згідно частин 1 та 2 статті 5 Закону № 1540-VIII Регулятор у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Під час виконання своїх функцій та повноважень Регулятор діє самостійно у межах, визначених законом.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України від 13.04.2017 №2019-VІІІ «Про ринок електричної енергії».

Частиною третьою статті 6 цього Закону визначено, що до повноважень Регулятора на ринку електричної енергії належать: затвердження методик (порядків) встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії; встановлення (зміна) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії.

Постановою від 05.10.2018 №1175 НКРЕКП було затверджено Порядок встановлення (формування) тарифів на послуги з розподілу електричної енергії, у додатку 16 якого наведено форму розрахунку тарифів на послуги з розподілу електричної енергії на прогнозний рік, який, окрім іншого, містить таку складову як економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії (далі - ЕКПТВЕ) на розподіл 1 класу та ЕКПТВЕ на розподіл 2 класу.

Зазначеною вище постановою НКРЕКП, зокрема її пунктами 5.3, 7.21, передбачено, що при розрахунках прогнозованих витрат (прогнозований необхідний дохід) від здійснення діяльності з розподілу електричної енергії на рік, операційних витрат для забезпечення діяльності з розподілу електричної енергії, використовуються ЕКПТВЕ, встановлені відповідно до Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії.

Пунктом 1.3 вищезазначеного Положення у редакції постанови НКРЕКП від 18.11.2020 №2099, яка була чинною станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин, визначено що ЕКПТВЕ затверджується НКРЕКП на прогнозний період з урахуванням змін структури балансу електричної енергії, пов`язаних зі зміною правил роботи на ринку електричної енергії, на підставі усереднених даних форм звітності № 2а-НКРЕКП-розподіл електричної енергії (місячна) «Звітні дані про обсяги розподілу електричної енергії та технологічні витрати електричної енергії за 1 та 2 класами напруги», затвердженої постановою НКРЕКП від 20 грудня 2019 року № 2897 (далі - форма звітності № 2а-НКРЕКП), № 2-НКРЕ (місячна) «Звітні дані про обсяги передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та нормативні технологічні витрати електроенергії за 1-2 класами напруги», затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 04 жовтня 2012 року № 1257 (далі - форма звітності № 2-НКРЕ), та № 1Б-ТВЕ «Структура балансу електроенергії та технологічних витрат електроенергії (ТВЕ) на передачу по електричних мережах», затвердженої наказом Міністерства енергетики України від 14 жовтня 1999 року № 289 (далі - форма звітності № 1Б-ТВЕ), за три завершені річні періоди (січень-грудень), що передували прогнозному періоду, та розраховується відповідно до глави 2 цього Положення.

Розраховане значення ЕКПТВЕ по 1 та 2 класах напруги, без урахування відповідного показника ефективності, порівнюється із відповідним середньорічним ЕКНТВЕ на II-IV квартали 2017 року та I квартал 2018 року та ЕКПТВЕ, затвердженим НКРЕКП на базовий рік.

Якщо отримане значення ЕКПТВЕ більше середньорічного ЕКНТВЕ або ЕКПТВЕ, то для розрахунку ЕКПТВЕ відповідно до глави 2 цього Положення використовуються дані, що відповідають найменшому із зазначених коефіцієнтів, а саме:

якщо найменшим є значення середньорічного ЕКНТВЕ, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані, що відповідають середньорічному ЕКНТВЕ,

якщо найменшим є значення ЕКПТВЕ, затвердженого НКРЕКП на базовий рік, то для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ використовуються дані (із застосованими показниками ефективності базового року), що відповідають ЕКПТВЕ, затвердженому НКРЕКП на базовий рік.

Розраховані таким чином ЕКПТВЕ, крім випадків, передбачених цим Положенням, затверджуються НКРЕКП.

Для операторів систем розподілу, які не переходять на стимулююче регулювання, ЕКПТВЕ затверджуються на прогнозний період.

Для операторів систем розподілу, які переходять на стимулююче регулювання, ЕКПТВЕ затверджуються НКРЕКП для кожного регуляторного періоду в цілому в розрізі років.

Розрахунок та затвердження ЕКПТВЕ на прогнозний період регламентовано главою 2 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії, згідно з пунктами 2.1, 2.2 якого для затвердження ЕКПТВЕ, щороку не пізніше 01 вересня, оператори системи розподілу подають до НКРЕКП:

форму звітності №2а-НКРЕКП за грудень місяць;

форму звітності №2-НКРЕ за грудень місяць;

форми звітності №1Б-ТВЕ за три завершені річні періоди (січень-грудень), на базі яких розраховуються ЕКПТВЕ;

копію протоколу затвердження НХТВЕ на базі останнього завершеного річного періоду.

ЕКПТВЕ розраховуються НКРЕКП на прогнозний період на підставі даних форм звітності № 2а-НКРЕКП, №2-НКРЕ, №1Б-ТВЕ та розрахованого ЕКНТВЕ на II-IV квартали 2017 року та I квартал 2018 року.

У пункті 2.8 Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії наведено формулу, за якою визначається ЕКПТВЕ 1 класу напруги.

За змістом вищевказаного пункту:

де: ДЕзв1 - середні за три завершені річні періоди (січень-грудень), що передували прогнозному періоду, звітні фактичні витрати електричної енергії на 1 класі напруги відповідно до форм звітності № 2а-НКРЕКП, № 2-НКРЕ та № 1Б-ТВЕ, тис. кВт·год;

ПЕ1тве1 - показник ефективності технологічних витрат електричної енергії, параметр регулювання, що має довготерміновий строк дії, який встановлюється НКРЕКП на регуляторний період на 1 класі напруги, %. Якщо оператор системи розподілу не переходить на стимулююче регулювання, то значення дорівнює 0,5;

ПЕ2тве2 - показник ефективності технологічних витрат електричної енергії, параметр регулювання, що має довготерміновий строк дії, який встановлюється НКРЕКП на регуляторний період на 2 класі напруги, %. Якщо оператор системи розподілу не переходить на стимулююче регулювання, то значення дорівнює 1.

У пункту 2.7. Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії наведено формулу, за якою визначається ЕКПТВЕ 2 класу напруги.

За змістом вищевказаного пункту:

де:

ДЕзв2 - середні за три завершені річні періоди (січень-грудень), що передували прогнозному періоду, звітні фактичні витрати електричної енергії на 2 класі напруги відповідно до форм звітності № 2а-НКРЕКП, № 2-НКРЕ та № 1Б-ТВЕ, тис. кВт·год;

ЕС2 - середні за три завершені річні періоди (січень-грудень), що передували прогнозному періоду, обсяги розподілу електричної енергії споживачам на 2 класі напруги відповідно до форм звітності № 2а-НКРЕКП, № 2-НКРЕ та № 1Б-ТВЕ, тис. кВт·год;

ПЕ2тве - показник ефективності технологічних витрат електричної енергії, параметр регулювання, що має довготерміновий строк дії, який встановлюється НКРЕКП на регуляторний період на 2 класі напруги, %. Якщо оператор системи розподілу не переходить на стимулююче регулювання, то значення дорівнює 1 (на 2023 та 2024 роки значення дорівнює 0);

m - порядковий номер року з початку застосування стимулюючого регулювання.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Системний аналіз викладених вище норм права дозволяє колегії суддів стверджувати, що економічний коефіцієнт прогнозованих технологічних витрат електроенергії ( далі - ЕКПТВЕ) встановлюється відповідно до Положення про порядок подання, визначення та затвердження економічних коефіцієнтів нормативних та прогнозованих технологічних витрат електроенергії.

12. Відтак, спірним безпосередньо у межах цієї справи є постанова НКРЕКП від 05.12.2023 № 2275 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 20 листопада 2020 року № 2154», якою затверджено показники ЕКПТВ для Позивача на 2021 2024 роки.

13. Переглядаючи оскаржуване рішення суду в частині щодо здійснення розрахунку розміру ЕКПТВЕ затвердженого постановою НКРЕКП №2275 від 05.12.2023, колегія суддів зазначає наступне.

14. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється учасниками справи, починаючи з 2021 року Позивач перейшов на стимулююче регулювання, а тому ЕКПТВЕ для ПАТ «Черкасиобленерго» затверджувались Постановою НКРЕКП №2154 від 20.11.2020 одразу на всі роки прогнозного періоду, яким є перший трирічний регуляторний період, що включає в себе 2021, 2022 та 2023 роки, а згодом і на четвертий - 2024 рік, оскільки перший регуляторний період було продовжено на четвертий рік згідно вимог постанови НКРЕКП від 02.12.2022 № 1599. При цьому, базовим роком для зазначеного розрахунку був 2020 рік.

15. Водночас, колегія суддів відзначає, що постановою НКРЕКП від 19.11.2019 №2406 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік» для ПАТ «ЧЕРКАСИОБЛЕНЕРГО» були затверджені ЕКПТВЕ на 2020 рік для електричних мереж 1 класу напруги на рівні - 0,0406 (відносних одиниць), 2 класу напруги - 0,1164 (відносних одиниць). Відтак, саме зазначені показники були враховані Відповідачем під час здійснення розрахунків ЕКПТВЕ на перший регуляторний період та вплинули на ЕКПТВЕ, затверджені постановою НКРЕКП від 05.12.2023 № 2275 для Позивача на 2021 2024 роки.

16. У розрізі наведеного можна резюмувати, що найменшим є значення ЕКПТВЕ, затверджене Постановою НКРЕКП №2406 на базовий рік, яким у нашому випадку є 2020 рік, а тому відповідно до пункту 1.3 глави 1 Положення № 981 для остаточного розрахунку ЕКПТВЕ по 1 та 2 класу напруги на 2021-2024 роки використано дані (із застосованими показниками ефективності базового року), що відповідають ЕКПТВЕ, затвердженому НКРЕКП на базовий рік.

17. При цьому, як обґрунтовано зазначає Апелянт та вбачається з матеріалів справи, зазначена вище постанова НКРЕКП від 19.11.2019 №2406 в частині щодо Позивача протиправною не визналася та не була скасована у встановленому законом порядку.

18. Відтак, відсутні правові підстави стверджувати про помилковість розрахунків, проведених Відповідачем, а також сформованих на їх основі та з урахуванням найменшого значення, показників ЕКПТВЕ на 2021 2024 роки, які зазначалися ним як під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції, втім не були враховані судом, так і додатково долучені до апеляційної скарги/т. 2, а.с.196-196 зв./ та становлять:

- ЕКПТВЕ електромережами 1 класу напруги на 2021-2024 роки - 0,0403 (на 2021), 0,0400 (на 2022), 0,0400 (на 2023), 0,0400 (на 2024) відносних одиниць;

- ЕКПТВЕ електромережами 2 класу напруги на 2021-2024 роки - 0,1127 (на 2021), 0,1092 (на 2022), 0,1092 (на 2023), 0,1092(на 2024) відносних одиниць.

19. З огляду на вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи Позивача в частині щодо неправильного розрахунку ЕКПТВ 1 та 2 класів напруги, затверджених для ПАТ «Черкасиобленерго» на 2020 рік та зазначає про відсутність правових підстав для дослідження таких обставин в межах цієї справи № 580/5717/24.

20. Разом з тим, Позивач, посилаючись на неправильний розрахунок ЕКПТВЕ 1 та 2 класу напруги на 2021 та наступні роки, наводить відповідні розрахунки та виходить з того, що ЕКПТВЕ на 2020 рік, який був базовим, становить для 1 класу напруги 0,0414, а для 2 класу 0,1286, а не 0,0406 та 0,1164 відповідно, як затверджено у постанові від 19.11.2019 №2406, що не належить до предмету розгляду безпосередньо у цій справі.

21. Принагідно, колегія суддів відзначає, що з наведених Позивачем розрахунків ЕКПТВ на 2023 рік вбачається, що ним також не були враховані зміни відповідно до постанов НКРЕКП від 02.12.2022 №1599 та від 25.10.2023 №1946, згідно яких на 2023 - 2024 роки ПЕ1 тве1=0 (пункт 5 Параметрів регулювання); ПЕ2ве2=0 (пункт 6 Параметрів регулювання), а не 1% та 3,5% відповідно, які були застосовані Позивачем.

22. Разом з тим, з огляду на те, що постанова НКРЕКП від 19.11.2019 №2406 «Про затвердження економічних коефіцієнтів прогнозованих технологічних витрат електроенергії електромережами 1 та 2 класів напруги на 2020 рік» не скасована, про що зазначено вище, у Відповідача були відсутні правові підстави для врахування інших показників, ніж затверджені цією постановою як базових.

23. Посилання Позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.03.2023 у справі №360/2685/21 згідно з якою сам по собі факт чинності Постанови №2406 на час затвердження ЕКПТВЕ для 2 класу напруги на 2021 рік не спростовує факту допущеного НКРЕКП порушення вимог пункту 1.3 глави 1 Положення № 981, яке призвело до порушення прав ліцензіата з розподілу електричної енергії, що виразилося у затвердженні неправильного значення ЕКПТВЕ для 2 класу напруги на 2021 рік, колегія суддів вважає помилковим з огляду те, що обставини цієї справи та справи, що розглядається є різними.

Так, у справі № 360/2685/21 ВС враховано, що судовим рішенням у іншій справі підтверджено неправильність розрахованого для ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» ЕКПТВЕ для 2 класу напруги на базовий рік (2020 рік), який у подальшому був використаний НКРЕКП при визначенні ЕКПТВЕ електромережами 2 класу напруги на 2021 рік для позивача у спірній Постанові № 2154. За таких умов НКРЕКП під час визначення ЕКПТВЕ 2 класу напруги на 2021 рік для ТОВ «Луганське енергетичне об`єднання» не могла дотрималася вимог пункту 1.3 глави 1 Положення №981, яким передбачено обов`язкове врахування значення ЕКПТВЕ на базовий рік, який у випадку позивача був розрахований неправильно.

24. З огляду на викладене вище, правовідносини у справах № 360/2685/21 та № 580/5717/24 не є подібними і саме ці відмінності є ключовими та виключають можливість застосування сформульованих висновків ВС у справі, що наразі переглядається.

25. З цих же підстав колегія суддів вважає помилковим застосування судом першої інстанції правових висновків Верховного Суду, викладених у справі №360/2013/20.

26. Отже, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів Апелянта щодо помилковості висновків суду першої інстанції про здійснення Відповідачем неправильного розрахунку ЕКПТВЕ для 1 та 2 класів напруги на 2021-2024 роки.

27. Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів Апелянта про те, що Позивач не оскаржував постанови № 2154, 2178, 1641, тоді як у зв?язку з прийняттям Постанови №2275 рівень ЕКПТВЕ на 2021, 2022 та 2023 роки залишився незмінним, а ЕКПТВЕ на 2024 рік було збільшено, у порівнянні з Постановою №2154 в редакції Постанови №1641, колегія суддів зазначає, що згідно пп. 4 п. 1 спірної Постанови, економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на 2021-2024 роки для операторів систем розподілу, до яких застосовується стимулююче регулювання було викладено у новій редакції яка набрала законної сили з 01 січня 2024 року та є предметом розгляду безпосередньо у цій справі.

28. При цьому, текстуальний аналіз спірної постанови, дозволяє колегії суддів стверджувати, що економічні коефіцієнти прогнозованих технологічних витрат електричної енергії електричними мережами 1 та 2 класів напруги на 2021-2024 роки були викладені у новій редакції в повному обсязі.

29. А відтак, Позивач не позбавлений права на оскарження спірної постанови і в частині показників ЕКПТВЕ, затверджених для ПАТ «Черкасиобленерго» на 2021-2023 роки, а тому доводи Апелянта про те, що Позивач не оскаржував постанови № 2154, 2178, 1641 колегія суддів до уваги не приймає.

30. Переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів Апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у апеляційній скарзі представник НКРЕКП наполягає на тому, що оскаржуване рішення суду прийнято упередженим судом, якому було заявлено відвід.

31. Надаючи оцінку таким доводам Апелянта, колегія суддів зазначає, що у ст.ст. 36-37 КАС України наведено підстави для відводу (самовідводу) судді. Зокрема, у пункті 4 частини першої статті 36 КАС України закріплено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ветштайн проти Швейцарії» Суд зазначив, що безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

32. Отже, правовою підставою для відводу судді є наявність обґрунтованих, об`єктивних та беззаперечних обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

33. Стверджуючи про упередженість судді Каліновської А.В., Апелянт посилається на відвідування представником ПАТ «Черкасиобленерго» Савостою С.В. до початку засідання у справі № 580/8543/24 різних кабінетів у приміщенні Черкаського окружного адміністративного суду, неформальне спілкування з різними працівниками Черкаського окружного адміністративного суду та дружній характер діалогів з суддею Каліновською А.В у справі № 580/8543/24.

Аналізуючи такі доводи представника НКРЕКП, колегія суддів зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

34. Також Апелянт зазначає, що представник ПАТ «Черкасиобленерго» Савоста С.В. був секретарем Черкаського окружного адміністративного суду та працював з суддями: Коваленко, Геращенко, Орленко, Міщенко, Рідзель, Каліновська.

Оцінюючи такі твердження, колегія суддів звертає увагу на те, що секретар судового засідання є посадовою особою апарату суду, статус якої визначається

Законом України "Про державну службу". Відтак, секретар судового засідання безпосередньо підпорядкований керівнику апарату суду. Секретар судового засідання не перебуває в адміністративному підпорядкуванні судді, оскільки організаційно-розпорядчі повноваження щодо всіх працівників апарату суду, зокрема й секретарів судового засідання здійснює саме керівник апарату суду.

35. Відтак, відсутні правові підстави стверджувати, що прийняття суддею Каліновською А.В. трьох судових рішень у 2016 році за участю секретаря Савости С.В. свідчить про розгляд цієї справи упередженим судом. Отже, апеляційний суд не вбачає обґрунтованих підстав для відводу судді Каліновської А.В.

36. Крім того, колегія суддів зазначає, що заява НКРЕКП про відвід судді була вирішена судом у процесуальний спосіб з дотриманням вимог ст. 40 КАС України, а відтак, апеляційний суд приходить до висновку про дотримання судом першої інстанції норм процесуального права під час розгляду справи № 580/5717/24.

37. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

38. Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом неповно встановлено обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

39. Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права.

40. Таким чином, апеляційна скарга Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг підлягає задоволенню, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року скасуванню, а у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 25.06.2025.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина