Справа № 380/12050/25
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 рокусправа № 380/12050/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїпро скасування постанов,

в с т а н о в и в :

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі позивач, ГУ ПФУ у Львівській області) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, ВПВР УЗПВР у Львівській області ЗМУ МЮ), в якому просить скасувати постанови державного виконавця ВПВР УЗПВР у Львівській області ЗМУ МЮ:

- про відкриття виконавчого провадження №78219693 від 30.05.2025 зі стягненням з ГУ ПФУу Львівській області виконавчого збору у розмірі 20 000 грн;

- про відкриття виконавчого провадження №78219611 від 30.05.2025 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 274.85 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі №380/190/20 ГУ ПФУ у Львівській області проведено перерахунок пенсії з 05.03.2019 на підставі довідки виданої Головним управлінням ДСНС України у Львівській області, від 06.04.2020 №5804-2286/5807 без обмеження пенсії максимального розміру та з 01.02.2021 розмір пенсійної виплати становив 24903,94 грн. Доплата пенсії на виконання судового рішення за період з 05.03.2019 по 31.01.2021 становить 222157,44, виплачена основними відомостями жовтня 2024 року.

Повідомляє, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби від 23.11.2020 відкрито виконавче провадження №63682975 щодо виконання виконавчого листа №380/3190/20, виданого 05.11.2020. Вказує, що при прийнятті спірних постанов, державним виконавцем не було взято до уваги, що ГУ ПФУ у Львівській області є державним органом, що реалізує державну політику у сфері пенсійного забезпечення. Зазначає, що відповідно до частини 2 статті 6 Закону № 1404 рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, державний виконавець не наділений повноваженнями щодо стягнення коштів з державного органу, а саме з ГУ ПФУ у Львівській області. З наведених підстав вважає постанови державного виконавця протиправними і просить такі скасувати.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає в такому. На виконанні у Відділ перебувало виконавче провадження № 63682975 з примусового виконання виконавчого листа № 380/3190/20, виданого 05.11.2020 Львівським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , в межах якого 28.05.2025 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Вказане зумовлює настання наслідків, передбачених частиною третьою статті 40 цього Закону, а саме: якщо виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто, державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження, які виконує в порядку, встановленому цим Законом. Стверджує про відповідність оскаржуваних постанов вимогам законодавства, що регулює здійснення примусового виконання судових рішень та рішень інших органів. Вважає позовні вимоги безпідставними. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивачем 16.06.2025 (вх. №49538) подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

Ухвалою від 18.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 26.06.2025.

Відповідачем 20.06.2025 (вх. №51384) та (вх. №51439) подано відзив на позовну заяву у двох примірниках аналогічного змісту.

Відповідач у судове засідання 26.06.2025 не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причин неможливості неприбуття у судове засідання не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання не подав.

Суд, з`ясував позиції сторін, дослідив письмові докази та перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Львівській області ЗМУ МЮ від 23.11.2020 відкрито виконавче провадження №63682975 з примусового виконання виконавчого листа №380/3190/20, виданого Львівським окружним адміністративним судом 05.11.2020, відповідно до якого зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області здійснити виплату ОСОБА_1 оновленого розміру пенсії, з врахування уже виплачених сум, провести без обмеження її максимальним розміром та виплатити недоплачену частину пенсійного забезпечення однією сумою, у порядку та терміни, визначені чинним законодавством.

Вказаною постановою від 23.11.2020 ВП №63682975 боржнику ГУ ПФУ у Львівській області надано 10-денний строк для виконання судового рішення та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 20 000 грн.

Постановою головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Львівській області ЗМУ МЮ від 23.11.2020 про розмір мінімальних втрат виконавчого провадження №63682975 стягнуто з ГУ ПФУ у Львівській області витрати виконавчого провадження у розмірі 274,85 грн.

ГУ ПФУ у Львівській області листом № 1300-5310-5/65084 (вх. № 6791 від 16.05.2025) повідомило про виконання судового рішення у справі №380/3190/20 у повному обсязі шляхом виплати доплати у пенсії в сумі 221310,12 грн за відомостями за жовтень 2024 року.

Постановою головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Львівській області ЗМУ МЮ від 28.05.2025 закрито виконавче провадження №63682975 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Львівській області ЗМУ МЮ від 30.05.2025 ВП 78219611 виконавчий лист №380/3190/20 повернуто стягувачеві на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Львівській області ЗМУ МЮ від 30.05.2025 відкрито виконавче провадження №78219693 з примусового виконання постанови ВПВР УЗПВР у Львівській області ЗМУ МЮ № 63682975 від 23.11.2020 про стягнення з ГУ ПФУ у Львівській області виконавчого збору у розмірі 20 000 грн.

Постановою головного державного виконавця ВПВР УЗПВР у Львівській області ЗМУ МЮ від 30.05.2025 відкрито виконавче провадження №78219611 з примусового виконання постанови ВПВР УЗПВР у Львівській області ЗМУ МЮ № 63682975 від 23.11.2020 про стягнення з ГУ ПФУ у Львівській області витрат виконавчого провадження у розмірі 274,85 грн.

Постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.05.2025 № 78219693 щодо стягнення виконавчого збору та № 78219611 від 30.05.2025 щодо стягнення витрат виконавчого провадження є предметом оскарження.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, у редакції від 09.02.2025, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із пунктом першим частини 1 статті 26 Закону № 1404-VII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:

1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді

3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом;

4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом;

5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Відповідно до частин першої п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої цієї ж статті виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відповідача перебував виконавчий

лист №380/3190/20, виданий Львівським окружним адміністративним судом 05.11.2020, боржником у якому було ГУ ПФУ у Львівській області.

Провадження з примусового виконання виконавчого листа №380/3190/20 відкрито постановою від 23.11.2020 ВП №63682975, боржнику ГУ ПФУ у Львівській області надано 10-денний строк для виконання судового рішення та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 20 000 грн.

Судом не встановлено порушень державним виконавцем вимог Закону № 1404-VIII при винесенні в межах ВП №63682975 постанов про стягнення з боржника виконавчого збору.

ГУ ПФУ у Львівській області повідомило відповідача про виконання судового рішення у справі №380/3190/20 у повному обсязі листом № 1300-5310-5/65084 (вх. № 6791 від 16.05.2025), що зумовило закриття виконавче провадження №63682975 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII постановою від 30.05.2025 та повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа визначені статтею 40 Закону № 1404-VIII, відповідно до частини першої якої у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 42 Закону № 1404-VIII регулює питання коштів виконавчого провадження, відповідно до частини першої якої такі складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно до частини другої цієї статті витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до пункту 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 (далі Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону № 1404-VIII.

Оскільки виконавчий лист №380/3190/20 стягувачу було повернуто підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, а визначені постановами від 20.11.2020 у виконавчому провадженні ВП №63682975 виконавчий збір у розмірі 20 000 грн та витрати виконавчого провадження у розмірі 274,85 грн не були сплачені боржником ГУ ПФУ у Львівській області, суд висновує, що постанови про відкриття виконавчого провадження від 30.05.2025 №78219693 щодо стягнення виконавчого збору та №78219611 щодо стягнення витрат виконавчого провадження, які є предметом оскарження у цій справі, відповідають вимогам Закону № 1404-VIII.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем вказані вимоги щодо доказування правомірності спірних постанов виконано.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку спірним постановам відповідача, суд дійшов висновку про відповідність таких критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України та законодавству, яке регулює спірні правовідносини, відповідач при їх прийнятті діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд виснує про безпідставність позовних вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 94, 139, 159, 241-246, 262, 287, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пл. Маркіяна Шашкевича, буд. 1, м. Львів, 79000, ) про скасування постанов, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома