Справа № 420/24204/24
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, у якій представник позивача просить суд:

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 лютого 2024 року № Ф-103843-13 Головного управління ДПС в Одеській області зі сплати єдиного внеску, що становить 23719,56грн.;

стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 06.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.02.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-103843-13, згідно з якою станом на 31.01.2024 року за позивачем заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 23 719,56 грн. Вказана вимога була отримана позивачем 23.04.2024, що підтверджується роздруківкою з трекінгу Укрпошти. Позивач звернувся до Головного управління ДПС в Одеській області із заявою щодо надання документів які стали підставою нарахування боргу згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки). Головне управління ДПС в Одеській області, листом від 27.0512024 № 21270/6/15-32-13- 05-06, повідомило, що згідно із даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС ОСОБА_1 перебуває на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування в Суворовській ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області з 08.10.2004 по теперішній час. Відповідно до даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС в інтегрованій картці ОСОБА_1 по єдиному внеску станом на 01.02.2024 обліковувалась заборгованість у сумі 23 719,56 грн., яка виникла внаслідок нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 27636,26 гривень. До листа було додано копію рішення від 26.02.2021 № 4022/15-32-24-03 ГУ ДПС в Одеській області, з якого вбачається, що до позивача застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску, а саме за період з 03.08.2013 до 01.01.2015 - штраф у розмірі 791,58 та з 01.01.2015 по 20.07.2016 - штраф у розмірі 1682,49 та пеня у розмірі 25162,19 грн. На основі цього рішення була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2024 № Ф-103843-13 в сумі 23719,96 грн. Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 08.10.2004 та підприємницьку діяльність не припиняв. З липня місяця 2009 року по лютий місяць 2015 року працював в ППФ «ГАРМАШ», а з квітня місяця 2017 року по березень місяць 2022 року працював в КУ «МУНІЦИПАЛЬНА ВАРТА». Страхувальником ППФ «ГАРМАШ» у 2009 - 2015 роках нараховувались суми заробітку для нарахування пенсії та сплачувався за позивача єдиний соціальний внесок. Вказані обставини підтверджуються індивідуальними відомостями про застраховану особу, яка міститься в довідках Форми ОК-5 та Форми ОК-7. Протягом спірного періоду позивач не здійснював господарську діяльність, доходи від здійснення діяльності не отримував, відповідно не міг нараховувати єдиний соціальний внесок, оскільки перебував у трудових відносинах з ППФ «ГАРМАШ». Контролюючий орган, при нарахуванні боргу керувався лише офіційною інформацією з ЄДР, оскільки позивач був фізичною особою-підприємцем. Відповідачем нараховано позивачу єдиний соціальний внесок за період сплати за нього страхувальником страхових внесків, як за найманого працівника. Водночас слід зазначити, що заборгованість за вказаний період, хоча і є безпідставною, втім була сплачена позивачем, а саме кошти, які фіксувалися відповідачем як недоїмка за несплату єдиного внеску у 2019 році в сумі 21 630, 67 грн. 12.02.2019 року Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ в рамках виконавчого провадження №56394758 винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника. У вказаній постанові зазначено, що вона винесена у зв`язку з повним фактичним виконанням вимоги від 21.02.2013. Першим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ 27.02.2019 року в рамках виконавчого провадження №54600166 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У вказаній постанові зазначено, що вона винесена у зв`язку з повним фактичним виконанням вимоги від 17.07.2017. Між тим наразі відповідач знову нарахував позивачу заборгованість за вказаний період, яка становить 23 719,56 грн., що перевищує саму суму заборгованості по сплаті єдиного внеску, яка на думку відповідача існувала за позивачем. З вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-103843-13 від 13 лютого 2024 року позивач не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Копія ухвали суду від 06.08.2024 року про відкриття провадження була доставлена до «Електронного кабінету» відповідача 07.08.2024 року, що підтверджується відповідною довідкою про доставку електронного листа, сформованою 08.08.2024 року (а.с.37). У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надано, про поважність причин не повідомлено, отже справа розглядається за наявними у ній матеріалами згідно ч.6 ст.162 КАС України.

Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (РНОКПП НОМЕР_1 ) 12.10.2004 року. Основний вид діяльності за кодом КВЕД 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, серед інших видів: 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки (а.с.14-15).

13.02.2024 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-103843-13, згідно з якою станом на 31.01.2024 року за ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 23 719,56 грн (а.с.16).

Вказана вимога була отримана позивачем 23.04.2024, що підтверджується роздруківкою з трекінгу Укрпошти № 033 (а.с.17).

Позивач звернувся до Головного управління ДПС в Одеській області із заявою щодо надання документів які стали підставою нарахування боргу згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-103843-13 від 13.02.2024 в сумі 23719,96 грн.

Головне управління ДПС в Одеській області, листом від 27.0512024 № 21270/6/15-32-13- 05-06, повідомило, що згідно із даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС ОСОБА_1 перебуває на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування в Суворовській ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області з 08.10.2004 по теперішній час. Відповідно до даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС в інтегрованій картці ОСОБА_1 по єдиному внеску станом на 01.02.2024 обліковувалась заборгованість у сумі 23719,56 грн., яка виникла внаслідок нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 27 636,26 гривень. У зв`язку з наявністю боргу (недоїмки), на підставі даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС ОСОБА_1 в автоматичному режимі було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.02.2024 № Ф-103843-13 на суму 23 719,56 грн. До листа додано копію рішення від 26.02.2021 № 4022/15-32-24-03 ГУ ДПС в Одеській області, з якого вбачається, що до позивача застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску, а саме за період з 03.08.2013 до 01.01.2015 - штраф у розмірі 791,58 та з 01.01.2015 по 20.07.2016 - штраф у розмірі 1682,49 та пеня у розмірі 25162,19 грн. (а.с.18-21).

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-103843-13 від 13.02.2024 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктами 3 і 10 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI надано визначення поняттям: застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску віднесено фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до абзацу 1 п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Відповідно, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Отже, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Таким чином, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.11.2019 (справа №160/3114/19), від 23.01.2020 (справа №480/4656/18), від 02.04.2020 (справа №620/2449/19), від 22.07.2021 (справа №320/2655/20).

Судом встановлено, що відповідно до даних ІКС ДПС станом на 01.02.2024 року за ФОП ОСОБА_1 по ЄВ обліковувалась заборгованість у сумі 23 719,56, яка виникла внаслідок нарахувань згідно рішення від 26.02.2021 року №4022/15-32-24-03 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску, зокрема: за період 03.08.2013 по 01.01.2015рік штраф у розмірі 791,58 грн; за період 01.01.2015 по 14.03.2019 рік - штраф у розмірі 1682,49 грн.; нараховано пеню у розмірі 25162,19 грн; усього 27636,26 грн.

При цьому, позивач згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5), у періоди з липня місяця 2009 року по лютий місяць 2015 року працював в ППФ «ГАРМАШ» (Код ), а з квітня місяця 2017 року по березень місяць 2022 року працював в КУ «МУНІЦИПАЛЬНА ВАРТА». Таким чином, вказані роботодавці сплачували за позивача єдиний соціальний внесок.

У свою чергу, щодо періоду часу, протягом якого позивач не отримував доходу від господарської діяльності та не був найманим працівником, суд зазначає, що, з огляду на викладені вище норми законодавства, позивач зобов`язаний був самостійно нараховувати та сплачувати єдиний страховий внесок у розмірі, не менше мінімального.

Застосування окремих положень порядку нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та визначення процедури нарахування і сплати фінансових санкцій та стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами врегульовує Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449.

Відповідно до абз. 2 п. 2 розділу VІ Інструкції № 449 у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Відповідно до ч.4 ст. 25 України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Згідно п. 3 розділу VІ Інструкції № 449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій. У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Системний аналіз положень Інструкції № 449, а також норм Закону № 2464-VI свідчить про те, що у випадку несплати платниками єдиного внеску сум страхових внесків, обчислення недоїмки з несплати єдиного страхового внеску, застосування штрафних санкцій та винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) належить до повноважень податкового органу, в якому платник ЄСВ перебуває на обліку.

Суд звертає увагу, що Верховним Судом неодноразово висловлювалась позиція, відповідно до якої суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість акта індивідуальної дії, яке визнається протиправним та скасовується, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень (постанова Верховного Суду від 20.05.2022 року по справі №480/4827/20).

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення. Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Відтак, визначення/коригування розміру недоїмки зі сплати єдиного страхового внеску за відповідний період, обчислення суми пені та штрафу, а також складення та направлення платнику ЄСВ за результатом вказаних дій вимоги про сплату боргу (недоїмки) є виключно компетенцією податкового органу, а підміна судом повноважень відповідача є втручанням в його дискреційні повноваження.

З огляду на зазначене, враховуючи, що у період, за який податковим органом було нараховано до сплати суму єдиного соціального внеску, позивач протягом тривалого часу офіційно працював з липня місяця 2009 року по лютий місяць 2015 року в ППФ «ГАРМАШ», а з квітня місяця 2017 року по березень місяць 2022 року в КУ «МУНІЦИПАЛЬНА ВАРТА», які, у свою чергу, сплачували за нього такий внесок; відповідачем не доведено та судом не встановлено отримання позивачем доходів від провадження господарської діяльності як фізичної особи-підприємця у спірний період; обчислення або коригування суми заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску за період, протягом якого позивач не був найманим працівником, належить до дискреційних повноважень податкового органу та не може бути здійснено судом, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної вимоги про сплату боргу Головне управління ДПС в Одеській області діяло необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, а відтак спірне рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-103843-13 від 13 лютого 2024 року, сформованої Головним управлінням ДПС в Одеській області, є обґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно;розсудливо;з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач заперечень проти позову не висловив, обгрунтвоаність та законність оскарженої вимоги не довів.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 1211,20грн., ці витрати суд покладає на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13 лютого 2024 року № Ф-103843-13 Головного управління ДПС в Одеській області зі сплати єдиного внеску, що становить 23719,56 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211(одна тисяча двісті одинадцять)грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,295 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ: ВП 44069166; адреса: вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044).

Суддя М.М. Аракелян