Справа № 420/37766/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач-1), Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач-2), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 19.11.2024 р. № ПШ 114122 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про протиправність застосування до позивача господарського штрафу на підставі оскаржуваної постанови. Так, під час перевірки транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_1 встановлено порушення ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме, під час надання послуг з міжнародних перевезень вантажів у водія відсутня роздруківка режимів роботи водія з цифрового тахографа на паперовому носії за 01.10.2024 р., відповідальність за що передбачено абз.6 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт". В той же час, відповідальність за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних перевезень без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку встановлена абз.11 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у вигляді штрафу в розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян (680 грн.). Таким чином, відділом Укртрансбезпеки в Одеській області неправильно застосовано норму законодавства, у зв`язку з чим постанова від 19.11.2024 р. № ПШ 114122 про застосування адміністративно-господарського штрафу підлягає скасуванню.

Ухвалою від 06.12.2024 р. відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою від 06.12.2024 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

17.12.2024 р. від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що під час рейдової перевірки транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM 450 DXI/KRONE SDP, д.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , який рухався за маршрутом "Україна-Молдова", встановлено відсутність роздруківки даних роботи водія ОСОБА_1 з цифрового тахографа за 01.10.2024 р. у зв`язку з невикористанням водієм особистої чіп карти, що зафіксовано в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом № АР 088256. Відповідальність за дане порушення передбачена абз.6 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", у зв`язку з чим до перевізника ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 грн. згідно постанови від 19.11.2024 р. № ПШ 114122. Твердження позивача про те, що відповідальність за вказане порушення передбачена абз.11, а не абз.6 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" є помилковими.

18.12.2024 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив на безпідставність викладених у ньому обставин, оскільки вони не спростовують доводи позовної заяви.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 15.11.2022 р., номер запису в 6, з основним видом діяльності за КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

01.10.2024 р. контролюючими особами Укртрансбезпеки, на підставі направлення на перевірку від 30.09.2024 р. № 001691 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів.

01.10.2024 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби з безпеки на транспорті складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 088256, в якому зазначено про виявлення порушення - здійснення міжнародних вантажних перевезень згідно СМR № 951416 транспортним засобом, обладнаним діючим повіреним контрольним прибором тахограф за відсутності документів, визначених ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз.6 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутня роздруківка даних роботи водія ОСОБА_1 з цифрового тахографа за 01.10.2024 р. на паперовому носії.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт прийнято постанову від 19.11.2024 р. № ПШ114122 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 34000 грн.

Вважаючи дану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 р. № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - Положення № 103 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 Положення № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури (далі - Міністр) і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

За приписами пункту 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Підпунктами 2, 11, 19, 54, 58, 62 пункту 5 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює передбачений законодавством контроль за міжнародними перевезеннями пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на території України; здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 р. (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною 12 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно ч.ч.14, 17 ст.6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567 в редакції, чинні на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12 Порядку № 1567).

За змістом пункту 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

В силу вимог пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Згідно з пунктами 26, 27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Судом встановлено, що 01.10.2024 р. посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області складено акт № АР 088256 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, з якого вбачається, що було проведено перевірку транспортного засобу марки RENAULT PREMIUM 450 DXI/KRONE SDP, д.н. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , який рухався за маршрутом "Україна-Молдова", та виявлено здійснення міжнародних вантажних перевезень згідно СМR 951416 транспортним засобом, обладнаним діючим повіреним контрольним прибором тахограф за відсутності документів, визначених ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз.6 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутня роздруківка даних роботи водія ОСОБА_1 з цифрового тахографа за 01.10.2024 р. на паперовому носії.

На підставі вказаного акту Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області прийнято постанову від 19.11.2024 р. № ПШ114122, якою на позивача, як автомобільного перевізника, накладено штраф у розмірі 34000 грн.

Оцінюючи зазначені вище обставини справи в контексті проаналізованих вимог чинного законодавства, суд зазначає наступне.

За приписами ч.1 ст.53 Закону № 2344-ІІІ організацію міжнародних перевезень пасажирів і вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень.

Відповідно до ч.3 ст.53 Закону № 2344-ІІІ при виконанні міжнародних перевезень вантажів резиденти України повинні мати: дозволи іноземних країн, по території яких буде здійснюватися перевезення; дозвіл щодо узгодження умов та режимів перевезення в разі перевищення вагових або габаритних обмежень чи документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових (габаритних) обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; сертифікат відповідності транспортного засобу щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; документи на вантаж.

Відповідно до ч.7 ст.53 Закону № 2344-ІІІ у транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.

Частиною 8 статті 53 Закону № 2344-ІІІ водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Відповідно до пункту 1.4 розділу І Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 р. № 385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 р. за № 946/18241 (далі - Інструкція № 385 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі; контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Пунктом 3.3 розділу ІІІ Інструкції № 385 передбачено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно пункту 3.5 розділу ІІІ Інструкції № 385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

З аналізу даних правових норм слідує, що автомобільні перевізники зобов`язані забезпечити, а водії пред`явити особам, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, документи, на підставі яких здійснюються міжнародні перевезення. Крім того, на водіїв покладається обов`язок допускати до перевірки тахографів посадових осіб Укртрансбезпеки, надавати їм тахокарти, а також у разі, якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздрукувати інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Судом встановлено, що на транспортному засобі позивача, який здійснював міжнародні перевезення вантажів, встановлено тахограф, а тому водій повинен мати роздруківку інформації про роботу та відпочинок водія.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Укртрансбезпеки під час перевірки було встановлено відсутність роздруківки даних роботи водія ОСОБА_1 з цифрового тахографа за 01.10.2024 р. на паперових носіях. Тобто, у водія був відсутній один із обов`язкових документів, наявність якого передбачено ч.8 ст.53 Закону № 2344-ІІІ та пунктом 3.3 розділу ІІІ Інструкції № 385.

Зазначене спростовує доводи позивача про те, що під час перевірки відповідачем не встановлено відсутність документів, визначених ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт". При цьому позивач, вказуючи перелік необхідних документів, помилково посилається лише на ч.3 ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки ч.8 ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт", окрім документів, вказаних у ч.3 цієї статті, додатково вказує на необхідність мати роздруківку даних роботи водія на паперових носіях.

Абзацом 6 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки позивач здійснював міжнародні перевезення вантажів без одного із визначених ст.53 Закону України "Про автомобільний транспорт" документа (роздруківки даних роботи водія на паперових носіях), то відповідач правомірно на підставі абз.6 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосував до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 грн. згідно постанови від 19.11.2024 р. № ПШ114122.

Суд відхиляє доводи позивача про необхідність кваліфікації порушення за абз.11 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", так як ним передбачена відповідальність за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку, що не мало місця у спірному випадку, оскільки транспортний засіб позивача був обладнаний тахографом, який був увімкненим.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2024 р. у справі № 140/5466/23 в аналогічних правовідносинах при оцінці кваліфікації порушення перевізника за відсутності роздруківки даних роботи водія на паперових носіях, дійшов висновку, що "контролюючий орган вірно кваліфікував порушення перевізника саме за абзацом шостим частини першої статті 60 вказаного Закону. Цей висновок випливає з того, що абзац шостий частини першої статті 60 вказаного Закону визначає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за виконання резидентами та/або нерезидентами України міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статтею 53 цього Закону, - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Своєю чергою, вимога роздрукувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв чітко визначена саме статтею 53 Закону. Тож, відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення абзацу шостого частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу".

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи позивача, викладені у відповіді на відзив про те, що висновки Верховного Суду у вказаній справі не є застосовними до спірних правовідносин, оскільки водій ОСОБА_1 надав роздруківку режиму роботи водія на паперовому носії, не підтверджені жодними доказами та не відповідають дійсності, так як актом № АР 088256 від 01.10.2024 р., який підписано водієм ОСОБА_1 без зауважень, встановлено зворотне.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19.11.2024 р. № ПШ114122 прийнята у відповідності до вимог законодавства та з урахуванням обставин, що мали значення для її прийняття.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному ьа об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваної постанови, а тому позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м.Київ, вул.Фізкультури, буд.9, ), Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті (65008, м.Одеса, пл.Бориса Дерев`янка, буд.1) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко