Справа № 380/16922/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 рокусправа № 380/16922/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування при її обчисленні щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: щомісячної премії та надбавки за особливості проходження служби;

зобов`язати здійснити перерахунок та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з включенням до грошового забезпечення, з якого проводить розрахунок, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме: щомісячної премії та надбавки за особливості проходження служби, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову зазначає, що враховуючи те, що їй була проведена виплата одноразової грошової допомоги при звільненні виходячи з грошового забезпечення, до якого не було включено надбавку за особливості проходження служби та премію за відповідний місяць, вона набула право на проведення перерахунку і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з включенням до відповідного розрахунку надбавки за особливості проходження служи та премії. Вказаному право кореспондує обов`язок відповідача провести відповідний перерахунок та виплату.

Відповідач у відзиві зазначає, що позивач у своїй заяві не повідомила суду обставини, які суттєво можуть вплинути на розгляд справи. Так, відповідно до наказу командира військової частини № 43 від 12.02.2024 року ОСОБА_1 прибула у військову частину НОМЕР_1 з відпустки по догляду за дитиною без збереження грошового забезпечення і приступила до виконання службових обов`язків з 12.02.2024 року. Однак, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.02.2024 року з 15.02.2024 року старшому сержанту ОСОБА_1 продовжено відпустку по догляду за хворою дитиною без збереження грошового забезпечення, на шість місяців. 22.02.2024 року ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, та всіх видів забезпечення. Відтак, вимога позивача є незаконною, оскільки на момент звільнення ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за хворою дитиною, та не виконувала обов`язки за займаною посадою, а отже і не має права на отримання вихідної допомоги із врахуванням премії та надбавки за особливості проходження служби, оскільки такі надбавки враховуються виключно при виконанні обов`язків військовослужбовцем за займаною посадою.

Ухвалою суду від 26.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №43 від 12.02.2024 року позивач вважається такою, що прибула і приступила до виконання службових обов`язків з відпустки по догляду за дитиною без забережня грошового забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №47 від 16.02.2024 року позивачу продовжено відпустку по догляду за хворою дитиною без збереження грошового забезпечення на шість місяців з 15.02.2024 року по 23.02.2024 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №53 від 22.02.2024 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Листом від 13.06.2024 року відповідач надав позивачу запитувані нею у заяві від 22.05.2024 року довідки про доходи.

Змістом спірних правовідносин є проведення нарахування грошової допомоги при звільненні без урахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється законом України 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2232-XII).

Згідно із ч.1 ст.40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до Законів України "Про Збройні Сили України", «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Частиною другою ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.3 цієї ж норми грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абзаців першого-четвертого п.2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Порядок №260), грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років (абзаци п`ятий-восьмий п.2 розділу І Порядку №260).

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія (абзаци дев`ятий-чотирнадцятий п.2 розділу І Порядку №260).

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги (абзаци п`ятнадцятий-сімнадцятий п.2 розділу І Порядку №260).

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків (п.1 розділу VI Порядку №260).

Як передбачено у п.1 розділу ХVI Порядку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (п.1 розділу ХХХІІ Порядку №260).

Згідно із п.5 розділу ХХХІІ Порядку №260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

З наведених норм вбачається, що надбавка за особливості проходження служби, премія мають регулярний характер та виплачуються військовослужбовцям щомісячно.

Судом встановлено, що відповідачем позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При цьому, розрахунок вказаної одноразової грошової допомоги був проведений без урахування сум щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме премії, надбавки за особливості проходження служби.

Вказане, зокрема, сторонами не заперечується.

Суд зазначає, що п.5 розділу ХХХІІ Порядку №260 чітко передбачено, що при нарахуванні одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби повинен враховуватись розмір грошове забезпечення, до якого включаються, серед іншого, щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення.

Враховуючи уже встановлену обставину щодо належності надбавки за особливості проходження служби, премії до щомісячних видів грошового забезпечення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні без їх урахування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у даному випадку є підставними та обґрунтованими.

При цьому, посилання відповідача на те, що на момент звільнення ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за хворою дитиною, не беруться до уваги, оскільки не мають жодного відношення до правильності нарахування та виплати їй одноразової грошової допомоги при звільненні.

Врахувавши зазначені висновки, суд вважає, що дії відповідача з приводу виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування при її обчисленні щомісячних додаткових видів грошового забезпеченя, а саме щомісячної премії та надбавки за особливості проходження служби, не відповідають визначеним пунктом першим частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки у спірних правовідносинах.

Як наслідок підлягають задоволенню також похідні вимоги про спонукання до вчинення дій

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий не підлягає стягненню зі сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування при її обчисленні щомісячних додаткових видів грошового забезпеченя, а саме щомісячної премії та надбавки за особливості проходження служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 , код єДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з включенням до грошового забезпечення, з якого проводить розрахунок, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а саме щомісячної премії та надбавки за особливості проходження служби, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович