Справа № 580/5921/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

26 червня 2025 року Справа № 580/5921/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув у порядку письмового провадження заяву про зміну способу і порядку виконання рішення у справі №580/5921/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

13.06.2025 вх. №30344/25 заявник звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 у справі №580/5921/24, а саме: змінити спосіб і порядок виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 у справі №580/5921/24 шляхом стягнення з рахунків Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві відкритих у Державному казначействі України заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.02.2023 до 31.08.2024 у сумі 253 777 грн.

17.06.2025 заява про зміну способу і порядку виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/5921/24 призначена до розгляду.

03.07.2024 рішенням Черкаського окружного адміністративного суду, суд адміністративний позов задовольнив частково: визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у відмові ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії з 01.02.2023 без обмеження максимальним розміром; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 без обмеження максимальним розміром з урахуванням виплачених сум.

12.08.2024 Черкаським окружним адміністративним судом видані виконавчі листи у справі №580/5921/24. В обґрунтуванні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі зазначається, що з дати набрання законної сили по теперішній час, відповідачем рішення суду не було виконано в повному обсязі, листом від 16.10.2024 вих. №40355-39461/К-02/8-2600/24 відповідач повідомив позивача про здійснення перерахунку пенсії та нарахування коштів за період з 01.02.2023 до 31.08.2024 у сумі 253 777 грн, однак докази щодо здійснення судового контролю у межах ст.287 КАС України до суду не надані.

Відповідно до ч. 4 статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України, примусове виконання судових рішень у адміністративних справах здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення. Питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 1 статті 370 КАС України, судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і належить виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Суд зазначає, що у разі не виконання боржником рішення суду добровільно, виконання судового рішення здійснюється в примусовому порядку.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом №1404 випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів. Згідно із статтею 10 Закону №1404 заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені Законом №1404. Відповідно до п. 1 частини 1 статті 26 Закону №1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Суд зазначає, що із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення може звернутися державний виконавець у випадках, що встановлені законом - передбачено частиною 2 статті 7 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень: у разі якщо рішення суду, зазначені в частині 1 цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення. Згідно частин 3, 4 статті 33 Закону України Про виконавче провадження за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Суд враховує, що зміна способу і порядку виконання рішення може бути здійснено виключно за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У заяві про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 03.07.2024 у справі №580/5921/24 представником позивача не обґрунтовано наявних обставин, існування яких істотно ускладнює виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/5921/24 або робить виконання неможливим.

Саме по собі часткове виконання судового рішення у встановлений виконавцем строк чи наявність заборгованості/боргу не є обставинами для зміни способу виконання, позаяк статтею 5 Закону України Про виконавче провадження на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) покладається примусове виконання рішень.

Неналежне виконання відповідачем судового зобов`язання в частині несвоєчасної виплати перерахованої суми у розумінні статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку виконання судового рішення, позаяк не свідчить про неможливість виконання. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, що встановлені виконавчим документом і Законом №1404. За змістом статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення належить негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець здійснює зокрема попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та приймає постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404 у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі № 279/7157/15-а (ЄДРСР 76246303) зазначено, що підставою для застосування правил статті 378 Кодексу адміністративного судочинства є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення у адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд встановив, що відсутні підстави для висновку про те, що виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 у справі №580/5921/24 є неможливим/ускладненим в умовах дії режиму воєнного стану за встановленої черговості виконання судових рішень.

Суд встановив, що ОСОБА_1 у контексті вимог статті 5 КАС України самостійно обрав спосіб захисту свого порушеного права, звернувшись до суду із позовом про визнати дій Головного управління Пенсійного фонду у м.Києві щодо застосування обмеження пенсії за вислугою років ОСОБА_1 максимальним розміром під час проведення перерахунку та виплати пенсії з 01.02.2023 згідно довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 20.11.2023 №518/1.6/345, виданої Адміністрацією Держспецтрансслужби, протиправною; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01.02.2023 перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 на підставі підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії Довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії №518/1.6/945 від 20.11.2023, виданої Адміністрацією Держспецтрансслужби з урахуванням раніше виплачених сум та без обмеження максимального розміру пенсії.

Представник позивача - адвокат просить змінити не спосіб виконання рішення суду, а спосіб захисту - судове рішення по суті позовних вимог і вирішити нову позовну вимогу про стягнення коштів у сумі 253 777 грн, що суперечить принципу правової визначеності і засадам адміністративного судочинства.

У постанові Верховного Суду від 30.07.2019 у справі №281/1618/14-а (ЄДРСР 83330657) зазначено: зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом під час ухвалення рішення способу відновлення порушеного права.

Суд за встановлених обставин і оцінених доказів дійшов висновку, що у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення від 03.07.2024 у справі №580/5921/24 належить відмовити.

Керуючись статтями 5, 241, 243, 248, 256, 370, 372, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні необгрунтованої заяви представника позивача - адвоката Єрьоміної В.А. про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №580/5921/24.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.6 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21.

Копію ухвали направити сторонам справи.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА