Справа № 420/9030/25
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9030/25
УХВАЛА
19 червня 2025 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Грабової Т.П., представника позивача адвоката Бойко Н.І., представника відповідача Сенько М.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду заяву представника відповідача про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.02.2025 року стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності старшину 2 статті, начальник сховища групи матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити премію та усі виплати старшині 2 статті ОСОБА_1 за період з 01.01.2025 року по 27.02.2025 року.
Ухвалою від 02.04.2025 року позов залишено без руху та роз`яснено позивачу, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом: звернення до суду із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду з вказівкою поважних причин його пропуску.
09.04.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, яка була обґрунтована наступним.
04.02.2025 року ОСОБА_1 отримав на ознайомлення наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.02.2025 року стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності. Протягом цього ж дня ОСОБА_1 було виключено зі складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується відповідним записом в його військовому квитку.
Наступного дня за наказом керівництва ОСОБА_1 було направлено в іншу військову частину, яка знаходиться більше ніж за п`ятсот кілометрів від Одеси. Щоб поїхати туди і повернутися назад ОСОБА_1 використовував власне авто, та звісно власні кошти, які витрачав на пальне для свого транспортного засобу, що підтверджується скрін-шотами з мобільного застосунку Приват 24. По закінченню відрядження позивача відправили на відпустку терміном у два тижні, що підтверджується Відпускним квитком №119 від 10.02.2025 року. Відпускні за цю відпустку йому не виплатили.
Після повернення до м. Одеса Бабічев Ф.П. спочатку займався збиранням залишкової медичної документації та закінчував обстеження в лікарів. На збирання всіх документів, звернення до Адвокатського об`єднання, пояснення ситуації та формування спільної правової позиції також було витрачено чимало часу.
За весь цей період ОСОБА_1 отримував зарплатню 07.02.2025 року у вигляді 7 139,16 грн та 05.03.2025 року у вигляді 6 077,28 грн.
Заробітна плата отримана за лютий місяць майже повністю пішла на службове відрядження до іншої частини, яке ОСОБА_1 повністю оплачував за свій рахунок.
Ухвалою від 14.04.2025 року визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу та поновлено цей строк. Прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
23.05.2025 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 27.05.2025 року задоволено заяву представника позивача. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Крім того, 19.04.2025 року представник військової частини НОМЕР_1 подав до суду заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Як підставу для залишення позову без розгляду відповідач зазначив те, що 04.02.2025 позивач був ознайомлений з матеріалами службового розслідування та отримав витяг з наказу, який є предметом спору, про що свідчить його особистий підпис на копії витягу з наказу. Тобто, позивач, звернувшись до суду 27.03.2025, порушив строк звернення до суду, термін якого закінчився ще 04.03.2025.
На спростування доводів представника позивача, викладених у заяві про поновлення строку звернення до суду, відповідач зазначив, що командуванням військової частини позивачу було запропоновано транспортний засіб з метою доправлення його до нового місця служби, проте позивач вирішив використовувати особистий транспорт за власним бажанням та 04.02.2025 року вибув до військової частини НОМЕР_2 в супроводі представника від військової частини НОМЕР_1 . Щодо витрат позивача на пальне 01.02.2025 року відповідач зазначив, що до нового місця служби позивач вибув 04.02.2025, а тому кошти 01.02.2025 року були витрачені позивачем у власних інтересах. Також відповідач зазначив, що вже після повернення до військової частини НОМЕР_1 позивач отримав грошове забезпечення в лютому місяці 07.02.2025 року, а тому міг сплатити судовий збір за звернення до суду або ж звернутися з клопотанням про відстрочення його сплати. Крім того, з метою отримання виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань до командування військової частини НОМЕР_1 позивач не звертався, але звернувся з рапортом про надання частини щорічної основної відпустки, яку він збирався проводити за кордоном, у Молдові, що, на думку відповідача, суперечить посиланню позивача на його скрутне матеріальне становище.
Розглянувши заяву відповідача про залишення позову без розгляду, суд зазначає таке.
Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Статтею 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, визначено, що військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Отже, строк оскарження дисциплінарного стягнення до суду становить один місяць.
Позивач оскаржує наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 04.02.2025 року стосовно притягнення до дисциплінарної відповідальності, з яким ознайомлений у той же день, проте до суду з даним позовом звернувся 27.03.2025 року.
Вирішуючи заяву відповідача, суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.11.2024 у справі № 120/359/24.
Так, Верховний Суд зазначив, що проходження особою військової служби, призваної по мобілізації у Збройні Сили України, може бути підставою для поновлення строку звернення до суду з кількох причин, пов`язаних із особливим статусом військовослужбовців та характером їхньої служби:
1. Обмеження доступу до правової допомоги: під час служби військовослужбовці можуть перебувати у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, що обмежує можливість своєчасного звернення до суду.
2. Виконання обов`язків служби: військовослужбовці, особливо в умовах воєнного стану, часто перебувають у стані, коли фізично або психологічно неможливо займатися приватними справами, зокрема ініціювати судові спори.
3. Фактор часу: участь військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях може унеможливити дотримання, визначеного процесуальним законом, строку для звернення до суду.
4. Повага до особливого статусу військовослужбовців: враховуючи виконання військовослужбовцями важливої функції із захисту держави, законодавство та судова практика мають враховувати обставини, пов`язані з проходженням військової служби, як вагому підставу для поновлення строку.
5. Обов`язок держави забезпечувати реалізацію принципу рівного доступу до правосуддя: проходження військової служби може суттєво ускладнити реалізацію особами цього права, а отже, з метою належного забезпечення зазначеного принципу, може визнаватися об`єктивною причиною пропуску процесуального строку.
Формулюючи такі висновки, колегія суддів зазначила, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У постанові від 29.11.2024 у справі № 120/359/24 Верховний Суд також зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією рф, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, беручи до уваги наведені висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.11.2024 у справі № 120/359/24, враховуючи статус позивача як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом по мобілізації, особливості проходження служби, суд доходить висновку, що поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом.
За таких обставин, у задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 122, 123, 248, 256, 293 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 24.06.2025 року.

Суддя В.В. Андрухів