Справа № 380/13087/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року м. Львівсправа № 380/13087/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» (позивач/ТОВ «ПУВК») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці (відповідач/митниця), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 21 грудня 2023 року № UA209000/2023/800104/2;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» () за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судові витрати зі сплати судового збору;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» () за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судові витрати на професійну правничу допомогу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що прийняте Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2023 року № UA209000/2023/800104/2 (далі також спірне/оскаржуване рішення) є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач надав Львівській митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості імпортованого товару, а митницею не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості не доведена. Сумніви відповідача у достовірності в комерційних документах та твердження щодо не включення складових митної вартості у повному обсязі не підтверджені жодними доказами та є безпідставними. У рішенні про коригування митної вартості, яке оскаржується, жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, комерційних умов не зазначено, також відсутні відомості про товар, який брався за основу для коригування, про постачальника, умови поставки тощо. Відомості з інформаційних систем відповідача не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару та бути підставою для здійснення коригування.

У зв`язку з наведеним адміністративний позов просить задовольнити повністю.

Також у позовній заяві позивач повідомляє, що попередній (орієнтований) розмір суми судових витрат становить 3028,00 грн судового збору та 8000,00 грн витрат на правничу допомогу.

19 липня 2024 року представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків, у якій повідомляє, що у зв`язку із перекладом документів на виконання ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 24 червня 2024 року у справі № 380/13087/24 позивач поніс додаткові судові витрати у розмірі 12500,00 грн, які складаються із витрат, пов`язаних із залученням перекладача, який здійснював переклад документів.

Тож попередній розмір суми судових витрат становить 3028,00 грн судового збору, 8000,00 грн витрат на правничу допомогу, 12500,00 грн витрат, пов`язаних із перекладом документів.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, поданому до суду 09 серпня 2024 року. Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Посадові особи Львівської митниці перевірили всі документи, що подавались разом із митною декларацією, і на підставі цього встановили розбіжності та відсутність всіх необхідних документів, що стали законною підставою для витребування додаткових документів. Витребування додаткових документів у позивача було обумовлене необхідністю оцінки наявних ризиків щодо можливого заниження митої вартості, необхідністю у зв`язку з цим перевірки даних щодо правильності формування ціни на задекларований товар, а також підтвердження того, наскільки обґрунтованим є декларування митної вартості товару за ціною, нижчою аніж та що вже наявна в митного органу, а також законодавчо закріплене право митного органу упевнитись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості, яке кореспондується з обов`язком декларанта надавати відомості для підтвердження митної вартості, які повинні базуватися на підтверджених документально об`єктивних даних, та піддаватися обчисленню. Однак позивач не надав всіх витребуваних документів, не спростував сумнівів митниці щодо заявленої митної вартості та не довів, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, зокрема обрано метод визначення митної вартості товарів, що не дало можливості митниці перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі та стало підставою для визначення митної вартості не за першим методом, а інакше таку вартість визначити не було можливості. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. Водночас митний орган у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Документи, що підтверджують заявлений рівень митної вартості, подані ТОВ «ПУВК» не в повному обсязі, складові митної вартості не можна вважати такими, що є документально підтверджені та піддаються обчисленню. Картка відмови лише містить інформацію про причини відмови та роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує здійснення митного оформлення, не є за своєю природою рішенням контролюючого органу та не породжує жодних правових наслідків.

У зв`язку з наведеним у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу відповідач зазначає, що ця справа є справою незначної складності. Обсяг матеріалів, опрацьованих адвокатом, а саме документів, що подавалися декларантом позивача до митного оформлення, є незначним. У позовній заяві адвокатом наведено норми права, що застосовуються до спірних правовідносин, а висновки щодо застосування зазначених норм взяті із висновків судів у справах з аналогічним предметом спору, що, своєю чергою, вказує на відсутність необхідності значного часу для підготовки позовної заяви. Отже, сума витрат на надання правничої допомоги, яку заявляє представник позивача у позовній заяві до відшкодування, є завищеною, а тому не відповідає критерію справедливої сатисфакції. У разі, якщо за результатами розгляду цієї справи суд дійде висновку про задоволення позову, просить зменшити заявлену до відшкодування суму витрат на правничу допомогу.

На спростування доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, представник позивача 19 серпня 2024 року подав відповідь на відзив, у якій зазначає, що у відзиві відповідач не надає ані доказів, ані пояснень, ані належних підстав щодо обґрунтованості прийнятого ним спірного рішення. Також висловлює свої заперечення щодо використаної відповідачем митної декларації, яка була джерелом для коригування митної вартості у спірному рішенні, оскільки визначені в ній умови поставки відрізняються від умов поставки імпортованого позивачем товару.

10 жовтня 2024 року представник позивача подав до суду клопотання, в якому просить суд:

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» () за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43971343) витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» () за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43971343) витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 12500,00 грн.

18 жовтня 2024 року представник відповідача подав до суду заперечення щодо понесених судових витрат у справі, в яких вказує, що жоден із наданих представником позивача документів не стосується розглядуваної справи. Наданий до клопотання від 10 жовтня 2024 року договір про надання правової допомоги укладений з іншою юридичною особою, а саме ТОВ «КОНСТАНТ ТРЕЙД ГРУП». Крім цього, предмет спору в цій категорії справи не є складним, містить один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг складених процесуальних документів не є значним. Щодо стягнення витрат на здійснення перекладу та засвідчення документів у розмірі 12500,00 грн відповідач зазначає, що витрати на переклад документів без залучення перекладача судом не можуть вважатися витратами, пов`язаними з розглядом справи, а відтак і не підлягають розподілу. Крім того, доказів на підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних із залученням перекладача, не надано.

Просить суд у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а також витрат, понесених за переклад документів, відмовити.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 24 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 26 липня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у відповідача належно засвідчену копію митної декларації, яка слугувала джерелом інформації для коригування митної вартості у спірному рішенні.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» () зареєстроване як юридична особа. Основним видом економічної діяльності товариства є: 13.92 Виробництво готових текстильних виробів, крім одягу.

Під час здійснення господарської діяльності ТОВ «ПУВК» (Покупець) уклало з MC Hometex Co., LTD, Китай (Продавець) контракт від 01 серпня 2023 року № FUPC_230108 (далі також Контракт).

Відповідно до пункту 1 Контракту предметом Контракту є таке: Продавець продав, а Покупець купив товар на умовах, зазначених в інвойсі, який є невід`ємною частиною цього Контракту.

Відповідно до пункту 3 Контракту умови оплати зазначаються в інвойсі чи проформі.

Пунктом 4 Контракту передбачено, що умови поставки вказуються в інвойсі чи проформі.

На виконання умов Контракту позивач придбав у Продавця товар згідно з рахунком-фактурою (комерційним інвойсом) від 18 жовтня 2023 року № 23МС01-1018 на загальну суму 36431,19 доларів США.

З метою митного оформлення придбаного товару 20 грудня 2023 року позивач подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № 23UA27U0, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначеними у графі 31 митної декларації: трикотажне ворсове основов`язане полотно із синтетичних волокон, щільністю 280 gsm, шириною 280 см, призначене для використання у власному виробництві; тканину BARKHAT FABRIC (100% поліестер); кількість - 14066,10 метрів (281 рулон).

До вказаної митної декларації позивач додав пакет документів, що перелічені у графі 44 митної декларації, які були необхідні для розмитнення імпортованого товару.

За результатами розгляду митної декларації № 23UA27U0 та доданих до неї, а також надалі - на вимогу митного органу документів Львівська митниця ухвалила рішення про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2023 року № UA209000/2023/800104/2, а також склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/2023/000240.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2023 року № UA209000/2023/800104/2 «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» митний орган встановив таке: «… умови поставки оцінюваного товару заявлено FOB SHANGHAI, відповідно до положень Інкотермс - 2010, термін FOB (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. До митного оформлення для підтвердження таких витрат надано два рахунки, у яких відсутній підпис відповідальної особи, та відсутні відомості щодо реквізитів даної партії товару, а саме: номер інвойсу та кількість (вага) товару. Зазначено лише - номер контейнера (частина вантажу), що унеможливлює здійснити перевірку числового значення та правильності розрахунку додаткових складових митної вартості оцінюваного товару. У поданих рахунках відсутні відомості про такі складові митної вартості як страхування та зберігання вантажу на складі Гданськ. Дані рахунки видані датами 28.11.2023 і 13.12.2023 різниця 16 днів, однак печатки та підписи у них повністю співпадають по їх взаємному розміщенню, що викликає сумніви у достовірності наданих відомостей. У довідках транспортних витрат зазначено додаткові інвойси за якими здійснювалось перевезення товарів, однак відсутні вагові показники, згідно з якими проведено розрахунок таких витрат, що не дає можливості перевірити правильність нарахування додаткових складових, а відповідно числового значення митної вартості товару. Згідно розділу 2 Договору про перевезення обов`язки Сторін обумовлюються у Заявках, однак до митного оформлення такий документ не надано. До митного оформлення та додатково не надано документ на морське перевезення за кодом 0705 - Коносамент (Bill of loading), що є необхідним за даних умов поставки. Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів визначено дані, які має містити вантажна накладна. Проте графа 4 автотранспортної накладної (CMR) від 06.12.2023 № 4929/4 не містить відомостей про місце завантаження вантажу, зазначено лише країну - Польща. Графа 5 не містить відомостей про номери документів. Рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг надані ТОВ «Хіллдом Логістік», а згідно граф 16 та 23 автотранспортної накладної перевезення виконував SPD Kuzmin Andriy, однак, документи, що підтверджують взаємозв`язок експедитора та перевізника до митного оформлення не надавались. Такі дані мають значення для подальшої перевірки правильності розрахунку митної вартості оцінюваного товару. Платіжні доручення містять посилання лише на контракт, що унеможливлює ідентифікацію оцінюваного товару з даною оплатою. В експортній декларації країни відправлення код товару не відповідає заявленому, та відсутні відомості про місце відвантаження товару. Прайс-лист, наданий до митного оформлення, не стосується даної партії товару …».

З урахуванням викладеного Львівська митниця встановила невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Львівська митниця виставила декларанту вимогу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На вимогу митного органу декларант надав проформу, прайс-лист, видаткові накладні, калькуляцію готового виробу та лист одержувача товару, однак подані документи, за твердженням митниці, не усувають вищезазначені невідповідності. Інші додаткові документи не надано.

Отже, Львівська митниця не визнала заявлену декларантом митну вартість імпортованого товару.

У рішенні зазначено, що проведено консультації з декларантом згідно зі статтею 57 МК України. Неможливо застосувати такі методи визначення митної вартості, а саме метод 2а (стаття 59 МК України) та метод 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, метод 2в (стаття 62 МК України) та метод 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (стаття 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала митна декларація від 18 жовтня 2023 року № UA504080/2023/003384, де рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками (полотно трикотажне ворсове, країна виробництва - Китай) становить 3,96 доларів США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

На підтвердження митної вартості імпортованих товарів, керуючись частиною восьмою статті 55 МК України, позивач надав Львівській митниці разом із заявою від 13 березня 2025 року такі додаткові документи:

- заявку на перевезення вантажу від 15 жовтня 2023 року № 3/1 до Договору про транспортно-експедиційне обслуговування від 01 грудня 2023 року № 011222-215;

- акт надання послуг від 22 грудня 2023 року № 4885;

- акт надання послуг від 22 грудня 2023 року № 5104;

- платіжну інструкцію від 08 грудня 2023 року № 1093;

- платіжну інструкцію від 18 січня 2023 року № 65;

- договір транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів від 01 лютого 2023 року № 010223-1;

- договір транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів від 08 грудня 2022 року № 081222;

- договір транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів від 12 грудня 2023 року № 121223-1;

- коносамент № ZH231000131C.

Розглянувши цю заяву, 26 березня 2024 року Львівська митниця надала позивачу відповідь за № 7.4-2/15-02/13/8854, якою відмовила у скасуванні та залишила без змін рішення про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2023 року № UA209000/2023/800104/2.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2023 року № UA209000/2023/800104/2, уважаючи його протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є правомірність прийнятого Львівською митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2023 року № UA209000/2023/800104/2.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 КАС України критеріями, і якщо суд установить, що діяльність органу державної влади не відповідає хоча б одному із визначених критеріїв, це може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій (бездіяльності) чи рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

МК України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша статті 53 МК України).

Частиною другою статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частина п`ята статті 53 МК України містить норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті, а частина шоста передбачає, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частиною першою статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частини четверта, п`ята статті 55 МК України).

Частиною другою статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

За змістом частини третьої статті 55 МК України форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року, серед іншого, затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів.

В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» вказано, що у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної вартості;

невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу;

надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Системний аналіз наведених вище норм МК України дозволяє зробити такі висновки.

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)». МК України визначає вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення, а також забороняє вимагати будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в статті 53 цього Кодексу.

Обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант під час митного оформлення імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України.

Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у разі обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Водночас повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у разі, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив у низці постанов, зокрема, в постановах від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18, від 06 травня 2020 року у справі № 140/1713/19, від 17 січня 2022 року у справі № 520/2000/19.

Одночасно з цим суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України, а саме статтею 53 цього Кодексу, заборонено, що узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 820/3231/16.

У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість імпортованих товарів за ціною договору, яка зазначена у рахунку-фактурі (комерційному інвойсі) від 18 жовтня 2023 року № 23МС01-1018, а саме 36431,19 доларів США.

На підтвердження заявленої митної вартості придбаних товарів декларант надав митному органу разом з митною декларацією № 23UA27U0 такі документи (зазначені у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209160/): сертифікат якості від 18 жовтня 2023 року б/н; пакувальний лист 18 жовтня 2023 року б/н; рахунок-проформу від 21 серпня 2023 року № 23МС01-0821; рахунок-фактуру (інвойс) від 18 жовтня 2023 року № 23МС01-1018; автотранспортну накладну від 06 грудня 2023 року № 4929/4; сертифікат про походження товару від 20 жовтня 2023 року № 23С3301С0022/00018; акт про проведення огляду (переогляду) від 19 грудня 2023 року № 205020/2023/202464; банківські платіжні документи, що стосуються товару від 24 серпня 2023 року та від 27 листопада 2023 року б/н; рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від 28 листопада 2023 року № 4641 та від 13 грудня 2023 року № 4895; довідки про транспортні витрати від 13 грудня 2023 року №№ 1312/5 та 1312/6; прайс-лист виробника товару від 01 вересня 2023 року б/н; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу від 01 серпня 2023 року № FUPC_230108; договір про надання послуг митного брокера від 12 жовтня 2022 року № 46/2022; договір (контракт) про перевезення від 01 грудня 2022 року № 011222-215; інформація про позитивні результати державних видів контролю від 19 грудня 2023 року № 10863264; копію митної декларації країни відправлення від 23 жовтня 2023 року № 03724659.

Також на підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів позивач, керуючись частиною восьмою статті 55 МК України, надав Львівській митниці разом із заявою від 13 березня 2025 року такі додаткові документи: заявку на перевезення вантажу від 15 жовтня 2023 року № 3/1 до Договору про транспортно-експедиційне обслуговування від 01 грудня 2023 року № 011222-215; акт надання послуг від 22 грудня 2023 року № 4885; акт надання послуг від 22 грудня 2023 року № 5104; платіжну інструкцію від 08 грудня 2023 року № 1093; платіжну інструкцію від 18 січня 2023 року № 65; договір транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів від 01 лютого 2023 року № 010223-1; договір транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів від 08 грудня 2022 року № 081222; договір транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів від 12 грудня 2023 року № 121223-1; коносамент № ZH231000131C.

З наведеного суд висновує, що у процесі митного оформлення імпортованих товарів позивач надав митному органу усі наявні у нього документи, що визначені частиною другою статті 53 МК України, та перелічені судом вище.

Проте в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган вказав на невідповідності (розбіжності) у поданих декларантом до митного оформлення документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Щодо твердження митного органу про те, що «до митного оформлення для підтвердження таких витрат надано два рахунки, у яких відсутній підпис відповідальної особи, та відсутні відомості щодо реквізитів даної партії товару, а саме: номер інвойсу та кількість (вага) товару. Зазначено лише - номер контейнера (частина вантажу), що унеможливлює здійснити перевірку числового значення та правильності розрахунку додаткових складових митної вартості оцінюваного товару» суд зазначає таке.

28 листопада 2023 року ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» як Експедитор за договором про надання транспортно-експедиторських послуг перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 01 грудня 2022 року № 011222-215 виставило позивачу як Замовнику рахунок на оплату № 4641 на суму 72775,07 грн з урахуванням ПДВ, згідно з яким:

- вартість морського фрахту за межами митної території України: Шанхай, Китай - Гданськ, Польща становить 29135,01 грн;

- вартість локальних витрат в порту призначення Гданськ, Польща: ВРР, збір за безпеку, документальний збір, оформлення Т1, перевезення порт Гданськ, Польща - склад Гданськ, Польща, перевантаження становить 42715,77 грн;

- вартість транспортно-експедиційного обслуговування на території України становить 770,24 грн.

13 грудня 2023 року ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» як Виконавець за договором про надання транспортно-експедиторських послуг перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 01 грудня 2022 року № 011222-215 виставило позивачу як Замовнику рахунок на оплату № 4895 на суму 238826,84 грн з урахуванням ПДВ, згідно з яким:

- вартість міжнародного автоперевезення за межами державного кордону України: Гданськ, Польща митний перехід Ягодин, Україна становить 178900,00 грн;

- вартість міжнародного автоперевезення по території України: митний перехід Ягодин, Україна - Великі Мости, Україна становить 31769,00 грн;

- вартість обробки вантажу за межами території України становить 14794,44 грн.

- вартість транспортно-експедиційного обслуговування на території України становить 5753,62 грн.

Кожен з указаних рахунків на оплату містить печатку Експедитора ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС», а також підпис відповідальної особи (вчинений на печатці), що спростовує твердження відповідача у цій частині.

У наданих позивачем рахунках на оплату є посилання на номер контейнера № OOCU9084929, в якому перевозився імпортований позивачем товар.

Також позивач надав відповідачу копію митної декларації країни відправлення від 23 жовтня 2023 року № 03724659, яка містить інформацію про номер цього контейнера (№ OOCU9084929) та номер комерційного інвойсу (№ 23МС01-1018), за яким здійснювалась поставка.

Крім цього, до митного оформлення позивач надав дві довідки про транспортні витрати, в яких розподілена вартість перевезення вантажу у контейнері № OOCU9084929 за відповідним інвойсом, а саме:

- довідку про транспортні витрати від 13 грудня 2023 року № 1312/5, в якій розподілені витрати на транспортно-експедиторські послуги від Шанахая (Китай) до порту призначення у м. Гданськ (Польща), які позивачем було включено до митної вартості. Відповідно до цієї довідки: вартість транспортування частини вантажу в контейнері № OOCU9084929 за маршрутом Шанхай, Китай - Гданськ, Польща становить 29135,01 грн без ПДВ (інвойс № 23MC01-1018 19229,11 грн без ПДВ); локальні витрати в порту призначення Гданськ, Польща становлять 42715,77 грн без ПДВ (інвойс № 23MC01-1018 28192,41 грн без ПДВ);

- довідку про транспортні витрати від 13 грудня 2023 року № 1312/6, в якій розподілені витрати на транспортно-експедиторські послуги від м. Гданськ (Польща) до митного переходу Ягодин (Україна), тобто до митної території України, які позивачем було включено до митної вартості. Відповідно до цієї довідки: вартість транспортування вантажу в а/м НОМЕР_1 /АТ3671ХF за маршрутом Гданськ, Польща - митний перехід Ягодин становить 178900,00 грн без ПДВ (інвойс № 23MC01-1018 159221,00 грн без ПДВ); вартість обробки вантажу за межами території України становить 14794,44 грн без ПДВ (інвойс № 23MC01-1018 13167,05 грн без ПДВ).

Жодних розбіжностей, неточностей у наведених вище документах немає.

Отже, у відповідача було достатньо належних документів, які могли бути використані ним для того, щоб ідентифікувати номер контейнера з партією імпортованого позивачем товару, тому відповідні доводи митного органу суд відхиляє.

Щодо твердження митного органу про те, що «у поданих рахунках відсутні відомості про такі складові митної вартості як страхування та зберігання вантажу на складі Гданськ. Дані рахунки видані датами 28.11.2023 і 13.12.2023 різниця 16 днів, однак печатки та підписи у них повністю співпадають по їх взаємному розміщенню, що викликає сумніви у достовірності наданих відомостей» суд зазначає таке.

Умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу від 01 серпня 2023 року № FUPC_230108 не передбачено страхування товару. Оскільки страхування імпортованого товару не здійснювалось, то, відповідно, таких витрат немає.

Довідкою про транспортні витрати від 13 грудня 2023 року № 1312/5 підтверджено локальні витрати в порту призначення Гданськ, Польща: ВРР, збір за безпеку, документальний збір, оформлення Т1, перевезення порт Гданськ, Польща - склад Гданськ, Польща, перевантаження, серед яких витрати на зберігання вантажу відсутні.

Твердження митного органу про те, що у рахунках на оплату від 28 листопада 2023 року № 4641 та від 13 грудня 2023 року № 4895 печатки та підписи «повністю співпадають по їх взаємному розміщенню», що викликає сумніви у достовірності наданих відомостей суд оцінює критично, оскільки вказане є лише припущенням митного органу, яке не підтверджується жодними доказами. Митниця не надала суду жодних доказів підробки наданих позивачем рахунків на оплату, які надалі були оплачені позивачем згідно з платіжними інструкціями від 08 грудня 2023 року № 1093 та від 18 січня 2023 року № 65. Отже, доводи відповідача в цій частині суд відхиляє.

Щодо твердження митного органу про те, що «у довідках транспортних витрат зазначено додаткові інвойси за якими здійснювалось перевезення товарів, однак відсутні вагові показники, згідно з якими проведено розрахунок таких витрат, що не дає можливості перевірити правильність нарахування додаткових складових, а відповідно числового значення митної вартості товару» суд зазначає таке.

Наведене твердження митниці є безпідставним, оскільки позивач надав митному органу під час здійснення митного контролю документи, в яких є інформація про вагові показники імпортованого товару, зокрема: пакувальний лист, сертифікат про походження товару, копію митної декларації країни відправлення. Згідно із цими документами загальна вага брутто імпортованого позивачем товару становить 13821,80 кг. Тобто відомості про вагу оцінюваного товару у відповідача були в наявності і відповідач, відповідно, мав можливість перевірити усі розрахунки, водночас цього не зробив.

Щодо твердження митного органу про те, що «згідно розділу 2 Договору про перевезення обов`язки Сторін обумовлюються у Заявках, однак до митного оформлення такий документ не надано» суд зазначає таке.

Заявка не є обов`язковим документом за приписами статті 53 МК України, а також не є обов`язковим супроводжувальним документом для перевезення товару та у жодний спосіб не впливає на розмір визначення складової митної вартості товару.

Отже, ненадання позивачем до митного органу заявки до договору про перевезення не може бути самостійною підставою для висновку про відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, тому такі доводи митного органу суд відхиляє.

Щодо твердження митного органу про те, що «до митного оформлення та додатково не надано документ на морське перевезення за кодом 0705 - Коносамент (Bill of loading), що є необхідним за даних умов поставки» суд зазначає таке.

Коносамент - це документ, який видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення та передати його одержувачу. Він є товаророзпорядчим документом і служить підтвердженням укладення договору морського перевезення.

Тобто коносамент є товаророзпорядчим документом, основною метою якого є підтвердження укладеного між сторонами договору морського перевезення.

Факт доставлення імпортованого позивачем товару до порту у м. Гданськ, Польща (тобто реалізація укладеного між сторонами договору морського перевезення) підтверджується матеріалами справи та сторонами не заперечується.

Водночас відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Як зазначено вище на підтвердження транспортної складової митної вартості позивач надав митниці рахунки на оплату від 28 листопада 2023 року № 4641 та від 13 грудня 2023 року № 4895, а також довідки про транспортні витрати від 13 грудня 2023 року №№ 1312/5 та 1312/6, які містять належні відомості про понесені позивачем витрати на транспортування оцінюваного товару до митного кордону України.

Отже, позивач надав відповідачу документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, тому покликання митного органу на ненадання позивачем документу, який лише підтверджує факт укладення договору морського перевезення, що очевидно відбувся між його сторонами, суд оцінює критично.

Щодо твердження митного органу про те, що «Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів визначено дані, які має містити вантажна накладна. Проте графа 4 автотранспортної накладної (CMR) від 06.12.2023 № 4929/4 не містить відомостей про місце завантаження вантажу, зазначено лише країну - Польща. Графа 5 не містить відомостей про номери документів» суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про договір міжнародного автотранспортного перевезення вантажів вантажна накладна містить такі дані:

a) дата і місце складання вантажної накладної;

b) ім`я та адреса відправника;

c) ім`я та адреса перевізника;

d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки;

e) ім`я та адреса одержувача;

f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення;

g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць;

h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу;

i) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу);

j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей;

к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

Надана позивачем автотранспортна накладна (CMR) від 06 грудня 2023 року № 4929/4 містить усі основні необхідні відомості, передбачені Конвенцією про договір міжнародного автотранспортного перевезення вантажів.

Водночас автотранспортна накладна CMR не є документом, що підтверджує митну вартість товару, а є документом, який підтверджує перевезення товару автотранспортним засобом, тому незначні недоліки у її заповненні не можуть ставити під сумнів достовірність наданої декларантом інформації, зважаючи на те, що інші документи у сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої декларантом митної вартості.

Щодо твердження митного органу про те, що «рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг надані ТОВ «Хіллдом Логістік», а згідно граф 16 та 23 автотранспортної накладної перевезення виконував SPD Kuzmin Andriy, однак, документи, що підтверджують взаємозв`язок експедитора та перевізника до митного оформлення не надавались» суд зазначає таке.

Суд встановив, що позивачем (Замовник) укладений з ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» (Виконавець) договір № 011222-215 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів.

Вказаний договір був поданий до митного контролю і предметом його є надання Замовнику за відповідну плату та за його рахунок транспортно-експедиторських послуг з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також перевезення у великотоннажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень вантажу.

Отже, ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» є експедитором, а не перевізником. Як експедитор ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» залучає інших суб`єктів господарювання для виконання своїх господарських зобов`язань перед позивачем, що не заборонено договором № 011222-215 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів (пункт 2.1).

Тому всі транспортні витрати, які поніс позивач за договором № 011222-215 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів з ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС», включені у заявлену митну вартість відповідно до пункту 5 частини десятої статті 58 МК України.

Водночас митний орган не пояснив як саме факт неподання до митного оформлення документів, що підтверджують взаємозв`язок експедитора та перевізника, вплинув на митну вартість імпортованого позивачем товару, зважаючи на те, що на підтвердження транспортної складової митної вартості позивач надав митниці рахунки на оплату від 28 листопада 2023 року № 4641 та від 13 грудня 2023 року № 4895, а також довідки про транспортні витрати від 13 грудня 2023 року №№ 1312/5 та 1312/6, які містять належні відомості про понесені позивачем витрати на транспортування оцінюваного товару до митного кордону України.

Щодо твердження митного органу про те, що «платіжні доручення містять посилання лише на контракт, що унеможливлює ідентифікацію оцінюваного товару з даною оплатою» суд зазначає таке.

Суд встановив, що в рахунку-фактурі (інвойсі) від 18 жовтня 2023 року № 23МС01-1018, який був наданий відповідачу до митного оформлення, міститься посилання на контракт від 01 серпня 2023 року № FUPC_230108, також аналогічні посилання на цей контракт містять банківські платіжні документи, що стосуються товару від 24 серпня 2023 року та від 27 листопада 2023 року б/н.

Вартість імпортованого позивачем товару, вказана у рахунку-фактурі (інвойсі) від 18 жовтня 2023 року № 23МС01-1018 (36431,19 доларів США), відповідає загальній сумі згідно з наданими позивачем банківськими платіжними документами, що стосуються товару від 24 серпня 2023 року та від 27 листопада 2023 року б/н (5698,00 доларів США + 30733,19 доларів США = 36431,19 доларів США).

Тож указані платіжні документи містять відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була сплачена за товар.

Отже, суд доходить висновку, що надані позивачем банківські платіжні документи, що стосуються товару від 24 серпня 2023 року та від 27 листопада 2023 року б/н, повністю можна ідентифікувати зі спірною партією імпортованого позивачем товару, з огляду на сукупність поданих позивачем до митного оформлення документів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05 грудня 2024 року у справі № 380/19286/23.

Щодо твердження митного органу про те, що «в експортній декларації країни відправлення код товару не відповідає заявленому, та відсутні відомості про місце відвантаження товару» суд зазначає, що окремі недоліки у заповненні експортної декларації країни відправлення не можуть бути підставою для відмови в митному оформленні товару за ціною контракту, якщо така підтверджена сукупністю інших доказів.

Щодо твердження митного органу про те, що «прайс-лист, наданий до митного оформлення, не стосується даної партії товару» суд відзначає, що прайс-лист виробника товару не є тим документом, обов`язковість надання якого передбачена частиною третьою статті 53 МК України.

Підсумовуючи викладене суд резюмує, що розбіжності, наведені митним органом у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування додаткових документів, позаяк інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

Суд дійшов переконання, що відповідач, зобов`язавши позивача надати додаткові документи, не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити, чим необґрунтовано обмежив позивача в можливості довести митному органу правильність визначення митної вартості товару за основним методом.

Крім того, варто також зауважити, що своїм повідомленням митний орган витребував у позивача навіть ті документи, які вже були подані ним до митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості декларованого товару (зокрема рахунок-проформу, банківські платіжні документи, транспорті (перевізні) документи).

У спірному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначив обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товару, за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору (основним методом).

Більше того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання позивачем документів, що містять ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.

Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

У постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 810/2784/18 Верховний Суд зазначив, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

З аналізу матеріалів справи та норм права суд дійшов висновку про те, що надані позивачем разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору (основним методом).

Проаналізувавши доводи митного органу, що слугували підставою для відмови у визнанні митної вартості, заявленої позивачем, суд констатує, що відповідач не довів, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару та що в документах, поданих до митного оформлення, були відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Зі змісту спірного рішення слідує, що митний орган не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за основним методом визначення митної вартості.

Водночас матеріалами справи підтверджується, що визначена позивачем у відповідній митній декларації митна вартість товару базується на об`єктивних, документально підтверджених даних і піддається обчисленню.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, який розглядається, матеріали справи не містять.

Ураховуючи викладене, суд уважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Оцінюючи, водночас, рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд ураховує таке.

Письмове рішення митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до МК України має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням відповідного методу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів застосування резервного методу визначення митної вартості обґрунтовано митним органом посиланням на митну декларацію від 18 жовтня 2023 року № UA504080/2023/003384.

Утім, відповідач не пояснив: чому як джерело інформації ним обрано саме цю митну декларацію; чому не обрано митні декларації, у яких здійснювалося митне оформлення за ціною договору (зокрема, чи були оформлені митницями України інші митниці декларації з таким кодом товару згідно УКТЗЕД та описом товару).

Отже, суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскарженого рішення.

Ураховуючи наведені вище мотиви, суд дійшов висновку про те, що оскаржене рішення про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2023 року № UA209000/2023/800104/2 є необґрунтованим, а відповідач не довів правомірності його в частині визначення митної вартості імпортованого товару, тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог частини першої, пункту 2 частини другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).

Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Оскільки позов задоволено повністю, то відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сума судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Правове регулювання витрат на професійну правничу допомогу містить стаття 134 КАС України.

Так, частиною першою цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

На підтвердження факту понесення витрат на правничу допомогу у цій справі представник позивача разом із клопотанням від 10 жовтня 2024 року про стягнення судових витрат подав до суду такі докази:

- договір № 304 про надання правничої допомоги від 09 квітня 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТ ТРЕЙД ГРУП» як Клієнтом та Адвокатським об`єднанням «СМАРТ ЮРИСТ»;

- додаток № 1 від 23 квітня 2024 року до договору № 304 про надання правничої допомоги від 09 квітня 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТ ТРЕЙД ГРУП» та Адвокатським об`єднанням «СМАРТ ЮРИСТ»;

- акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 10 липня 2024 року, за змістом якого Адвокатське об`єднання «СМАРТ ЮРИСТ» надало правничу допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТ ТРЕЙД ГРУП» у Полтавському окружному адміністративному суді у справі № 440/5400/24 про оскарження рішень Головного управління ДПС у Полтавській області про відмову в реєстрації податкових накладних та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати відповідні податкові накладні;

- звіт про надану правничу допомогу від 10 липня 2024 року, за змістом якого Адвокатське об`єднання «СМАРТ ЮРИСТ» надало правничу допомогу Товариству з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТ ТРЕЙД ГРУП» у Полтавському окружному адміністративному суді у справі про оскарження рішень Головного управління ДПС у Полтавській області про відмову в реєстрації податкових накладних та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати відповідні податкові накладні.

Проаналізувавши вищевказані документи, суд встановив, що вони не стосуються надання представником позивача - Адвокатським об`єднанням «СМАРТ ЮРИСТ» правничої допомоги ТОВ «ПУВК» у цій справі, а натомість стосуються надання Адвокатським об`єднанням «СМАРТ ЮРИСТ» правничої допомоги зовсім іншому клієнту цього адвокатського об`єднання - Товариству з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТ ТРЕЙД ГРУП» у Полтавському окружному адміністративному суді у справі про оскарження рішень Головного управління ДПС у Полтавській області про відмову в реєстрації податкових накладних та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати відповідні податкові накладні.

Будь-яких інших документів, які б доводили понесення позивачем витрат на правничу допомогу в цій справі, матеріали розглядуваної справи не містять.

Отже, витрати на правничу допомогу у цій справі позивачем документально не підтверджені та не доведені, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Щодо відшкодування витрат, пов`язаних із залученням перекладача, суд зазначає таке.

Згідно із частинами п`ятою - восьмою статті 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входять до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У своєму клопотанні від 10 жовтня 2024 року про стягнення судових витрат представник позивача вказує, що на підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних із залученням перекладача, він надає до матеріалів справи такі документи: копію Рахунку на оплату від 17 липня 2024 року № 104; платіжну інструкцію від 17 липня 2024 року № 1178; копію Акту надання послуг від 12 серпня 2024 року № 12/08; копію Довідки від 09 жовтня 2024 року.

Утім жодного з цих документів ні до клопотання від 10 жовтня 2024 року про стягнення судових витрат, ні у процесі розгляду справи представник позивача не надав, на що також звертає увагу представник відповідача у своєму запереченні щодо понесених судових витрат від 17 жовтня 2024 року.

Отже, витрати, пов`язані із залученням перекладача у цій справі, позивачем документально не підтверджені та не доведені, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» (вул. Львівська, 111, м. Великі Мости, Червоноградський район, Львівська область, 80074) до Львівської митниці (вул. Костюшка Т., 1, м. Львів, 79007) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 21 грудня 2023 року № UA209000/2023/800104/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (вул. Костюшка Т., 1, м. Львів, 79007, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРША УКРАЇНСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» (вул. Львівська, 111, м. Великі Мости, Червоноградський район, Львівська область, 80074, ) 3028,00 грн сплаченого судового збору.

У стягненні витрат на правничу допомогу відмовити.

У стягненні витрат, пов`язаних із залученням перекладача, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 25 червня 2025 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна