Справа № 580/2660/25
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року справа № 580/2660/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря судового засідання В.С.Олійник розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №580/2660/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, м. Полтава 34, 36001, ) про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

12.03.2025 вх.№12335/25 представник позивача адвокат Нікітюк А.М. (ордер серії СА №1107522) у позовній заяві просить (в редакції після залучення співвідповідача за вх.№31217/25):

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.10.2024 №64 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період його роботи з 02.01.1998 до 10.03.2001 в Мостозагоні №78 ВАТ «Мостобуд», перетвореного у ПАТ «Мостобуд» та приєднаного до Відокремленого структурного підрозділу (філія) ПАТ «Мостобуд» Управління механізації на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 1788-ХII в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 10.10.2024.

17.03.2025 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Згідно з частиною 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

14.05.2025 суд ухвалив залучити співвідповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку (частини шоста статті 48 КАС України). Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України).

18.06.2025 вх.№31217/25 позивач уточнив позовні вимоги.

У постанові Верховного Суду у справі № 405/3360/17 (ЄДРСР 100918809) зазначено, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. У разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

Суворе застосування адміністративними судами під час воєнного стану процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (висновки Верховного Суду у справі №500/1912/22 від 29.09.2022).

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що позивач звернувся до органів ПФУ із заявою щодо нарахування пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області рішенням від 18.10.2024 №64 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Вважає позивач, що до стажу роботи має бути зарахований період роботи з 02.01.1998 до 10.03.2001 в Мостозагоні №78 ВАТ Мостобуд, перетвореного у ПАТ Мостобуд, та приєднаного відокремленого структурного підрозділу (філія) ПАТ Мостобуд Управління механізації на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧІВ

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надав до суду відзив 15.04.2025 за вх.№19099/25, повідомив, що за принципом екстериторіальності виконавцем визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та за результатами розгляду, заяви позивача прийняте рішення від 18.10.2025 №64 про відмову у призначені пенсії, відповідно до Закону №1058-IV. Зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області зареєстровано та внесено до відповідного програмного комплексу заяву позивача про призначення пенсії для її подальшого опрацювання за принципом екстериторіальності.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надав до суду відзив 03.06.2025 за вх.№28368/25, повідомив, що на момент звернення вік позивача 55 років, пільговий стаж позивача за Списком №2 - 10 років 27 днів, загальний страховий стаж роботи складає 34 роки 11 місяців 22 дні, у розумінні Закону №1058-IV та Порядку 22-1 пенсія призначається результатами розгляду і аналізу всіх наданих документів, у разі дотримання особою всіх у призначення пенсії, зокрема, щодо стажу та пенсійного віку тощо. Необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 114 Закону №1058- IV є зайнятість особи на роботах з особливо шкідливими і особл важкими умовами праці за списком №2, наявність атестації робочих місць та наявні відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах та досягнення відповідного віку. Відповідно до рішення від 18.10.2024 № 64 відмовлено позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу підтвердженого в установленому законодавством порядку, у задоволенні позову просив відмовити.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суд встановив, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до д.1 ч. 2 ст. і 14 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058), за результатом розгляду заяви позивача за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийняте рішення 18.10.2025 №64 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу згідно статті 114 Закону №1058.

У рішенні від 18.10.2025 відповідачем встановлено: страховий стаж 34 роки 11 місяців 22 дні; пільговий стаж становить 10 років 27 днів, якого (з позиції Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області) недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 (зниження пенсійного віку на 4 роки). Період роботи з 02.01.1998 до 10.03.2001 не зарахований до пільгового стажу по Списку №2, позаяк не підтверджений документами про проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем доводи/аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ч.2 ст.1 Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів під поняттям офіційні документи розуміється будь-яка інформація, записана у будь-якій формі, складена або отримана, та яка перебуває у розпорядженні державних органів.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародниха договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до статті 1 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі- Закон № 1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності та в інших випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон № 1788 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно зі ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 56 Закону № 1788-ХП передбачено, що до стажу зараховується, зокрема, період проходження військової служби.

Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком прийняте за екстериторіальним принципом відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Мін`юсті 16.03.2021 за № 359/35961.

Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1). Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 30.06.2000 (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо здійснити перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. Згідно із абзацами першим та другим пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала, зокрема, особа, яка звертається за пенсією. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 під час приймання документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно зі ст.62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Роботодавець або його правонаступник має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. Обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами: виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією (постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №527/1655/17).

Відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Згідно з пунктом 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, що законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, тобто суд не може підміняти (у зарахуванні стажу чи призначенні пенсії) орган ПФУ, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії.

Відповідно до Закону України Про адміністративну процедуру від 17 лютого 2022 р. № 2073-IX (далі - Закон № 2073) адміністративний орган розглядає і вирішує справи, віднесені до його відання законом (предметна компетенція) (ч.1 ст.21 Закону № 2073). У науково-практичному коментарі до Закону України Про адміністративну процедуру зазначено: принципи добросовісності та розсудливості корелюються насамперед з п.5 та п.6 частини 2 ст.2 КАС України як критеріями для оцінки правомірності рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний запис, було ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою. У разі відсутності правонаступника, запис робиться організацією вищого рівня, якій було підпорядковане підприємство, а за їх відсутності обласним архівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя або держархівом при Раді Міністрів Криму (https://sud.ua/uk/news/ukraine/304465-kak-ispravit-oshibochnuyu-zapis-v-trudovoy-knizhke-sovety-ot-gostruda).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, що викладені у постановах Верховного Суду. Згідно частини 5 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, що застосовують у діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України Про адміністративну процедуру висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Верховний Суд у постановах від 25.04.2019 у справі №159/4178/16-а та від 10.10.2019 у справі №234/4585/17 зазначив, що обов`язок належного оформлення документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Верховний Суд в постанові від 18.11.2022 за результатом розгляду справи №560/3734/22 зазначив: п.95 - основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.

Законом України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року не передбачено такої умови для виплати пенсії, як надання особою документів, що підтверджують припинення виплати пенсії на території, де особа раніше отримувала пенсію. Відсутність інформації про припинення виплати пенсії на території держав-учасниць Угоди не може бути підставою для відмови у призначенні, поновленні виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера. На це вказав Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 17 вересня 2024 року по справі № 580/3576/22.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (висновки у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18, у справі №910/7164/19).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС України).

Верховний Суд 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 (адміністративне провадження №К/990/8225/23) сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, що не ґрунтуються на нормах права.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, що викладені у постановах Верховного Суду. Згідно частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, що застосовують у діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України «Про адміністративну процедуру» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх адміністративних органів, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

У справі №520/26141/23 ЄДРСР 117448953 суд апеляційної інстанції висновує: обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою. Відсутність у відповідачів можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на території рф, не може бути підставою для відмови позивачу у реалізації його права на пенсійне забезпечення з урахуванням страхового стажу, набутого в іншій державі. Аналогічні висновки сформовані Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.04.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 30.09.2019 у справі № 316/1392/16-а.

Оцінюючи докази та доводи за матеріалами справи щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботу з 02.01.1998 до 10.03.2001 суд зазначає таке.

13.03.1992 між Україною і росією була укладена Угода «Про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення». Згідно зі ст. 6 Угоди для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної Угоди.

Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Додатком до заяви позивач долучив: трудову книжку, військовий квиток, пільгову довідку №08/08 від 08.08.2024, наказ про результати атестації, паспорт, РНОКПП.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 позивач 23.08.1989 прийнятий на роботу в МОСТОТРЯД (запис №6), 02.01.1998 присвоєний 3 розряд монтажника сталевих і залізобетонних конструкцій (запис №9), 30.06.2011 позивач звільнений у порядку переведення в Управління механізації (запис №16).

Відповідно до довідки ПАТ МОСТОБУД від 08.08.2024 за вих. №08/08 ОСОБА_1 працював повний робочий день в Мостозагін № 78 тресту Мостострой №1, перетвореного у ВАТ Мостобуд, перетвореного у ПАТ «Мостобуд» та приєднаного до Відокремленого структурного підрозділу (філія) ПАТ «Мостобуд» Управління Мостобуд Управління механізації за період з 23.08.1989 (наказ від 23.08.1989 №467- к про прийняття на роботу) до 01.01.1998 (наказ від 26.12.1997 №38 про присвоєння 3-го розряду монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій) за професією, посадою арматурник на будівництві мостів та шляхопроводів; за період з 02.01.1998 (наказ від 26.12.1997 №38 про присвоєння 3-го розряду монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій) до 30.06.2011 (наказ від 30.06.2011 №74- к про звільнення) за професією, посадою монтажник з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, виконував роботи по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій на будівництві мостів та шляхопроводів, що передбачена Списком 2 розділ XXVII «Будівництво» позиція 27А.

Мотиви здійснення органами публічної влади власних повноважень мають відповідати мотивам, з якими ці повноваження були надані законом (https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).

Відповідачем ГУПФУ в Полтавській області у спірних правовідносинах не враховані висновки Верховного Суду, зокрема, у постанові від 17.01.2023 у справі № 211/1910/17(2-а/211/16/18), провадження № К/9901/12062/19 у подібних правовідносинах та вимоги постанови КМУ від 16 травня 2025 р. № 562 «Деякі питання обчислення страхового стажу», якою затверджені Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу та Порядок підтвердження та зарахування періодів роботи особи в іншій державі до страхового стажу (стажу роботи) для визначення права на призначення пенсії за віком.

Верховний Суд у справі № 588/647/17 (позивач звертався до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи) зазначив: механізм підтвердження Комісією ПФУ періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника вимагається, якщо трудова книжка є втраченою, якщо відсутні необхідні записи або неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності (п.88 рішення ВС у справі №360/3611/20).

Оскільки індивідуальний акт має бути мотивованим і зрозумілим для подальшого моделювання поведінки позивачем, то суд доходить висновку про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.10.2024 №64 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що належить скасувати.

Верховний Суд України у рішенні від 24.11.2015 року у справі № 816/1229/14 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку не виконання або неналежного виконання рішення не виникла би необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття. У разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України). У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч.4 ст.245 КАС України).

Суд доходить висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ч.1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 824/399/17-а).

Принцип належного врядування не має перешкоджати органам влади виправляти ненавмисні помилки, навіть ті, яких вони припустились унаслідок недбалості (АДМІНІСТРУВАННЯ І ВИ: Посібник - принципи адміністративного права у відносинах між особами та органами публічної влади / https://rm.coe.int/handbook-administration-and-you/1680a06311).

У частині вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період його роботи з 02.01.1998 до 10.03.2001 в Мостозагоні №78 ВАТ «Мостобуд», перетвореного у ПАТ «Мостобуд» та приєднаного до Відокремленого структурного підрозділу (філія) ПАТ «Мостобуд» Управління механізації на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій належить відмовити як передчасним, позаяк суд не перебирає реалізацію компетенції органу влади під час здійснення адміністративних процедур, відповідач ГУПФУ в Полтавській області покликаний втілювати принципи належного врядування.

У частині вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 1788-ХII в редакції, що діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 10.10.2024 належить відмовити як передчасним, позаяк відсутні докази здійсненого нарахування.

За результатом аналізу змісту оскарженого індивідуального акта від 18.10.2024, оцінених доказів і перевірених доводів сторін, суд дійшов висновку про наявні підстави задовольнити адміністративний позов частково.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивач сплатив 1211,20 грн (квитанція від 10.03.2025 №9372-1350-0023-7312), позовні вимоги задоволено частково, наявні підстави для стягнення витрат зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.2, 5-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 258, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.10.2024 №64 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, м. Полтава 34, 36001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області [вул. Смілянська 23, м. Черкаси, Черкаська область, 18001, ], Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області [вул. Гоголя, м. Полтава 34, 36001, ].

Рішення суду складене 26.06.2025.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА