Справа № 240/14721/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/14721/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не виплати заборгованості йому за пенсійними виплатами, яка виникла у період з 31.08.2016 по 31.03.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області поновити виплату пенсії та виплатити йому заборгованість за пенсійними виплатами, яка виникла у період з 31.08.2016 по 31.03.2019 з розглядом питання щодо компенсації втрати частини доходів.

Позивач заявлені позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області (далі - Управління, відповідач) обґрунтовує тим, що його зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Красноармійської районної державної адміністрації від 18.11.2014 №1441/000627 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа, перебуваючи на обліку в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримував пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У подальшому, зазначає, що згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Богунського району Житомирської області №1826- від 16.01.2024 взятий на облік внутрішньо переміщеної особи. На даний час перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду Житомирської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі електронної пенсійної справи, яка надійшла з Управління Пенсійного фонду України Красноармійського району Донецької області. Однак, у період з 31.08.2016 по 31.03.2019 Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області припинило виплату йому пенсії. Пояснює, що звернувся до відповідача із заявою про виплату заборгованості пенсії, однак отримав відмову мотивовану, що така виплата буде здійснена відповідно до порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам". Така бездіяльність відповідача, на думку позивача є неправомірною.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Після відкриття провадження у справі, ухвалою суду від 27.08.2024 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строку для усунення виявлених недоліків шляхом надання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою суду від 04.09.2024 розгляд даної адміністративної справи продовжено.

23.09.2024 від представника Управління надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Звертає увагу суду, що пенсійні виплати за минулий період проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік, що передбачено п. 1 Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165. Пояснює, що сума доплати, яка не виплачена позивачу за період до місяця відновлення пенсії, обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та її виплату буде проведено відповідно до Порядку №1165, в межах бюджетних призначень відповідно до бюджетного розпису Пенсійного фонду України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд зважає на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , який виданий Центрально-міським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області.

Місце реєстрації позивача: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Красноармійської районної державної адміністрації від 18.11.2014 № 1441/000627 позивача взято на облік, як внутрішньо переміщену особу.

ОСОБА_1 перебував на обліку в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У подальшому, відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Богунського району Житомирської області №1826- від 16.01.2024 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа.

На даний час позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду Житомирської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі електронної пенсійної справи, яка надійшла з Управління Пенсійного фонду України Красноармійського району Донецької області.

Як зауважує позивач, у період з 31.08.2016 по 31.03.2019 Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області не здійснювало йому виплату пенсії.

Перебуваючи на обліку позивач звернувся до Управління із заявою про виплату заборгованості по пенсійному забезпеченню, у відповідь на яку листом №К-145 від 22.01.2020 йому повідомлено про прийняте рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Житомирської райдержадміністрації від 26.06.2019 №6, яким нараховано "поточну" доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 31.08.2019 в сумі 14 609,64 грн та "відкладену" доплату, у зв`язку з поновленням виплати пенсії по ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в загальній сумі 76 673,96 грн. Додатково роз`яснено, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" .

На повторні заяви позивача щодо виплати заборгованості пенсійного забезпечення, листами №3661-2980/К-02/8-0600/20 від 01.04.2020, №6887-4209/К-02/8-06000/24 від 028.03.2024, №15022-12933/К-025/8-0600/24 від 05.06.2024 Управління роз`яснило, що доплата пенсії за минулий період з 01.09.2016 по 31.07.2018 облікована в Управлінні та її виплата буде здійснена на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Вважаючи таку дії відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом порушених прав.

Розглядаючи спірні правовідносини у правовій площині, суд зважає на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності 1 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. І).

Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у ч. І Хартії.

Проаналізувавши викладені норми слід наголосити, що право особи на отримання пенсії є складовою частиною права на соціальний захист та є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 №1058-IV, в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин (далі - Закон №1058-IV).

Закон №1058-ІV регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону №1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 3 статтею 4 Закону №1058-IV передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення та організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Виключно Законом №1058-IV визначаються:

- принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;

- види пенсійних виплат;

- умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат;

- пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком;

- мінімальний розмір пенсії за віком;

- порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням;

- порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування;

- організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.

Системний аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

У той час, слід зауважити, що право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Як свідчать зміст листа №К-145 від 22.01.2020 Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області відповідно рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Житомирської райдержадміністрації від 26.06.2019 №6 позивачу нараховано "поточну" доплату пенсії за період з 01.04.2019 по 31.08.2019 в сумі 14 609,64 грн та "відкладену" доплату, в зв`язку з поновленням виплати пенсії по ст.46 Закону №1058-IV, в загальній сумі 76 673,96 грн. Пенсія позивача, яка станом на 22.01.2020 залишається невиплаченою становить 91 283,60 грн. Додатково повідомлено, що згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

У той час, суд вважає, що неприйняття Урядом України нормативно-правового акту, не може слугувати підставою для обмеження права позивача на отримання пенсії за минулий період.

При цьому, за приписами ст.46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Як свідчать матеріали справи відповідач не заперечує право позивача на отримання нарахованих та облікованих в Пенсійному фонді, як заборгованість по виплаті, пенсійних коштів, однак повідомляє, що такі кошти будуть виплачені на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. При цьому, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Слід звернути увагу, що зазначена постанова не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Отже, за встановленими обставинами справи та дослідженими матеріалами, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання пенсії за період її невиплати, а саме з 31.08.2016 по 31.03.2019 з розглядом питання щодо компетенції втрати частини, оскільки виплату позивачу пенсії припинено було не за підстав, визначених Законом.

При цьому, відповідач не послався на конкретну норму Закону №1058-IV, що передбачає припинення виплати пенсії у тому числі за минулий час. Однак, відповідач наполягає на тому, що виплату таких коштів буде здійснено на підставі Порядку виплати пенсій, не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та при надходженні відповідних коштів з Державного бюджету України до бюджету Пенсійного фонду України.

Однак, у преамбулі до Закону №1058-IV зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

При цьому, змін до Закону №1058-VI з приводу виплати пенсіонерам заборгованості з пенсії Верховною Радою не вносилось.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що виплата нарахованої пенсії за спірний період не здійснюється безпідставно, що є порушенням законних сподівань на належне соціальне забезпечення позивача. Тривала не сплата особі належних їй пенсійних виплат, є втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії, яке не мало ознак "законності".

З огляду на викладене, суд не віднаходить необхідності здійснювати перевірку дій Пенсійного органу на предмет того, чи переслідували вони легітимну мету: публічні або ж суспільні інтереси, а також чи було втручання у право на мирне володіння своїм майном пропорційним поставленій меті. Встановлення судом відсутності "законності втручання", тобто вчинення дії не у спосіб, що встановлений законом, є окремою підставою, яка вказує на те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

У цьому випадку наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи потребує від неї на відміну від інших громадян України здійснення додаткових дій, не передбачених законами щодо пенсійного забезпечення (соціального страхування), зокрема ідентифікації особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без законних на те підстав.

Щодо позовної вимоги про поновлення виплати пенсії позивачу, суд вважає таку безпідставною.

Слід зауважити, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту та є самостійною, достатньою підставою для відмови у цій частині заявлених позовних вимог.

Аналогічну правову позицію також викладено в постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19.

У той час, як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсійне забезпечення за умовами Закону №1058-VI, про що свідчить розрахунок його пенсійного забезпечення станом на 26.02.2025, який міститься в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню, як безпідставні.

Стосовно позовної вимоги зобов`язати відповідача здійснити виплату пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів суд зважає на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 №2050-III (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених стоків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (ст. 2 Закону № 050-III).

Частиною 2 статті 55 Закону №2262-ХІІ визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

При цьому, слід звернути увагу, що компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 у справі №200/11292/19-а, які враховані судом під час розгляду даних спірних правовідносин.

Зважаючи на викладене, допущена бездіяльність відповідача є протиправною, а порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії нарахованої за період з 01.05.2017 по 30.11.2018 та розгляду питання щодо компенсації втрати частини доходів.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до положень статті 139 КАС України, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м.Житомир,10003. ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати заборгованості ОСОБА_1 за пенсійними виплатами, яка виникла у період з 31.08.2016 по 31.03.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості за пенсійним забезпеченням, яка виникла у період з 31.08.2016 по 31.03.2019 та розгляд питання щодо компенсації втрати частини доходів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 25 червня 2025 р.

25.06.25