Справа № 320/23896/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 червня 2025 року

м. Київ

справа №320/23896/24

адміністративне провадження № К/990/19609/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Васильєвої І.А.,

суддів: Бившевої Л.І., Юрченко В.П.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2025 у справі №320/23896/24 за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Гідромеханізація» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 07.05.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2025 у справі №320/23896/24.

Ухвалою Верховного Суду від 27.05.2025 касаційну скаргу залишено без руху, встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження, сплати судового збору та надання оригіналу платіжного документа.

На виконання вимог вказаної ухвали податковим органом надіслано заяву про усунення недоліків касаційної скарги, уточнено підстави касаційного оскарження, надано платіжну інструкцію від 05.06.2025 №2141, відповідно до якої сплачено 60560,00 грн судового збору за подання касаційної скарги.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, що суди першої та апеляційної інстанції застосували положення статей 271 та 288 Податкового кодексу України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 10.08.2023 по справі №160/1998/19, від 08.04.2024 по справі 160/10137/19, від 12.07.2021 у справі №640/9862/20 та від 12.10.2023 по справі №640/19134/19, адже аналіз наведених правових норм та судової практики свідчить про те, що землекористувач, який орендує земельну ділянку, має обов`язок щороку самостійно визначати суму орендної плати за землю на підставі даних про НГО земельної ділянки, із врахуванням її щорічної індексації. Землекористувач зобов`язаний подавати податкову декларацію у встановлений строк і отримувати відповідні витяги з технічної документації про НГО земельної ділянки, що перебуває у користуванні, станом на 1 січня відповідного року. Твердження судів першої та апеляційної інстанції про відсутність такого зобов`язання не відповідає вимогам чинного податкового законодавства та не може вважатись обґрунтованим, оскільки не узгоджується із законодавчими приписами. Контролюючим органом зауважено, що відносини, викладені у постанові Верховного Суду від 07.02.2023 у справі №640/23439/20, яка врахована судом апеляційної інстанції, не є тотожними до відносин у даній справі, відмінність полягає у тому числі між видами податкових перевірок та їх регулюванні.

Верховний Суд зауважує, що, як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, спірним при розгляді даної справи є питання, що при розрахунку розміру орендної плати за землю контролюючим органом враховано НГО земельної ділянки за кадастровим номером 800000000:90:283:0033 (площа 81,3223 га) від 22.10.2020, затверджену рішенням КМР від 08.07.2021 за №1589/1630, яка набирає чинності та застосовується з 01 січня року, наступного після припинення або скасування воєнного стану.

Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, посилань на практику Верховного Суду, переоцінки доказів та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій. Скаржником не обґрунтовано, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права судами попередніх інстанцій, в чому висновки апелційного суду суперечать правовим висновкам Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно положень пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, та в зв`язку з невиконанням у повному обсязі вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, касаційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 169, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.11.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.04.2025 у справі №320/23896/24 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не може бути оскаржена.

Судді І.А. Васильєва
Л.І. Бившева В.П. Юрченко