Справа № 420/36789/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/36789/24

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Єщенко О.В.,

Скрипченка В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025р. по справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2024р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ДПС в Одеській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасування рішення ГУ ДПС в Одеській області за №1041/15-32-24-07-21 від 30.09.2024р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 ;

- зобов`язати податковий орган поновити позивача в реєстрі платників єдиного податку з 1.10.2024р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30.09.2024р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення за №1041/15-32-24-07-21 про анулювання реєстрації платника єдиного податку на підставі акту за наслідками проведення невстановленого виду контрольного заходу та такий акт не може бути належним і допустимим доказом в справі.

Позивач вважає, що в даному випадку податковим органом не дотримано процедуру анулювання реєстрації платника єдиного податку. Також, в акті перевірки не зазначено який саме вид діяльності не дає право позивачу перебувати на спрощеній системі оподаткування.

При цьому, позивач зазначив, що послуги, які надає позивач щодо доступу до мережі «Інтернет» не входять до переліку тих, які забороняють перебування на спрощеній системі оподаткування.

Позивач зазначає про відсутність доказів повноважень особи, яка проводила перевірку на підписання акту та особи яка підписувала оскаржуване рішення на його винесення.

Посилаючись на вказане просила позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДПС в Одеській області №1041/15-32-24-07-21 від 30 вересня 2024р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

Зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області поновити ФОП ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку з 1.10.2024р.

Стягнуто з ГУ ДПС в Одеській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3 028грн.

Не погодившись із даним судовим рішенням, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган приймаючи оскаржуване рішення діяв протиправно та з порушенням норм податкового законодавства.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що з 6.08.2014р. ОСОБА_1 зареєстрований як ФОП та з цієї дати здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 5 відсотків.

Позивач здійснює такі види економічної діяльності згідно КВЕД: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний); 61.90 Інша діяльність у сфері електрозв`язку.

Головним управлінням ДПС в Одеській області, на підставі п.299.11 ст.299 ПК України проведена перевірка позивача в частині права застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності підприємцями, при постачанні електронних комунікаційних послуг, за результатами якої складено акт №42056/15-32-24-07 від 25.09.2024р..

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем платником єдиного податку 3 групи умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування (абз.8 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України) КВЕД 2010: 61.90 Інша діяльність у сфері електрозв`язку.

В акті зазначено, що відповідно до положень абз.5 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298, п.299.11 ст.299 ПК України платник єдиного податку зобов`язаний перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Крім того, у разі виявлення контролюючим органом під час проведення перевірки порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акту перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Отже, позивачу буде проведено анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи 5 відсотків доходу за рішення ГУ ДПС в Одеській області, прийнятим на підставі акту перевірки з 1.10.2024р..

На підставі встановлених порушень, 30.09.2024р. ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення за №1041/15-32-24-07-21 про анулювання реєстрації платника єдиного податку позивача шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку з 1 жовтня 2024р..

Позивач вважає, що вищевказане рішення №1041/15-32-24-07-21 від 30.09.2024р., суперечить законодавству, є незаконним, протиправним, необґрунтованим, порушує його право здійснювати підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування та бути включеним до реєстру платників єдиного податку, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення податкового органу, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями пп.291.2, 291.3. ст.291 ПК України встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За правилами п.299.3, пп.3 п.299.10 ст.299 ПК України, у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 цього Кодексу.

Відповідно до пп.5 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

При цьому, абз.1 п.299.11 ст.299 ПК України передбачає, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акту перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналізуючи вищевказані норми законодавства, судова колегія зазначає, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної перевірки відповідного платника податку та встановлення порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, тобто бути платником єдиного податку третьої групи.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2018р. у справі №805/1307/17-а, від 3 грудня 2020р. у справі №200/9334/19-а та від 14 липня 2021р. у справі №808/224/18 та в силу ч.5 ст.242 КАС України є обов`язковими для врахування судами.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Як вбачається із матеріалів справи, що податковим органом було складено Акт перевірки за №42056/15-32-24-07 від 25.09.2024р. про результати перевірки застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності позивачем, в якому є посилання на п.299.11 ст.299 ПК України, однак вказаний Акт не містить інформації яка саме перевірка проведена відповідачем і тільки у відзиві на позовну заяву податковий орган зазначив, що ним проведена камеральна перевірка позивача.

У відповідності до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України (в редакції на час складання акту перевірки) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним п. 2, 3 ч. 1 та п. 10 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні»; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог ст. 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог п. 44-1.2 ст. 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до п. 44-1.3 ст. 44-1, п. п. 6-8 п. п. 73.3.1 п. 73.3 ст. 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до п. 141.13 ст. 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, візуальну перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

Проте, положеннями Податкового кодексу України не передбачено можливості проведення контролюючим органом камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку третьої групи умов перебування на спрощеної системі оподаткування, обліку та звітності.

Всі інші види перевірок вимагають наявності спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення, яких відповідачем до суду не надано та про них відповідач в відзиві не зазначає.

Приписами п.20.1. ст.20 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Разом з цим, судова колегія вважає, що Акт №42056/15-32-24-07 від 25.09.2024р. про результати перевірки застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності позивачем складений за результатами перевірки, яка проведена не у відповідності до вимог Податкового кодексу України, в порушення порядку та процедури проведення перевірок, а тому такий акт не може бути належним та допустимим доказом, що свідчить про виявлення контролюючим органом порушення платником єдиного податку першої - третьої груп вимог податкового законодавства та не може бути підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку відповідно до абз.1 п.299.11 ст.299 ПК України.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що в даному випадку факт здійснення платником податків видів діяльності, передбачених п.291.5 ст.291 ПК України можливо встановити лише за наслідками проведення документальної перевірки під час дослідження документів відповідного платника податків щодо здійснюваної ним діяльності.

Окрім того, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення, проте, в Акті №42056/15-32-24-07 від 25.09.2024р. встановлено порушення умови перебування позивача на спрощеній системі оподаткування, а саме здійснення видів діяльності, які не дають права платникам застосовувати спрощену систему оподаткування, однак в акті не зазначено коли саме допущено відповідне порушення.

Положеннями п.п.8 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України встановлено, що не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність з надання послуг пошти (крім кур`єрської діяльності), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг фіксованого телефонного зв`язку з використанням безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з правом технічного обслуговування і надання в користування каналів електрозв`язку (місцевого, міжміського, міжнародного), діяльність з надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв`язку з правом технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж і надання в користування каналів електрозв`язку, діяльність з надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, мереж ефірного теле- і радіомовлення, проводового радіомовлення та телемереж.

Вказаною нормою чітко визначено підстави, за наявності яких суб`єкти господарювання не можуть бути платниками єдиного податку третьої групи, зокрема, це здійснення діяльності, пов`язаної з наданням послуг поштового зв`язку, телефонного зв`язку та послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж.

Як вбачається із матеріалів справи, що податковий орган у своєму рішенні за №1041/15-32-24-07-21 від 30.09.2024р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку позивача зазначає про здійснення позивачем діяльності за КВЕД 61.90 «Інша діяльність у сфері електрозв`язку»), яка відповідно до пп.8 пп.291.5.1. п.291.5 ст.291 ПК України є видом діяльності, який не дає право перебувати на спрощеній системі оподаткування.

При цьому, в оскаржуваному рішенні та акті перевірки не зазначено який саме вид діяльності, з тих що здійснює позивач не дає йому право перебувати на спрощеній системі оподаткування, а посилання на КВЕД 61.90 не свідчить про встановлення відповідачем здійснення позивачем такої діяльності.

Згідно наказу Державного комітету статистики України від 23.12.2011р. №396 «Про затвердження Методологічних основ та пояснень до позицій Класифікації видів економічної діяльності» інша діяльність у сфері електрозв`язку (КВЕД 61.90) включає: - надання спеціалізованих телекомунікаційних додатків, таких як супутниковий трекінг (визначення місцезнаходження через супутник), комунікаційна телеметрія (техніка вимірювання відстані), та експлуатацію радіолокаційних станцій; - експлуатацію супутникових терміналів, функціонально пов`язаних з однією або більше наземними телекомунікаційними системами та здатними передавати й одержувати дані від супутникових систем; - надання доступу до мережі Інтернет через мережі, встановлені між клієнтами та інтернет-провайдерами, що не належать або контролюють ISP, таких як комутований доступ до мережі Інтернет тощо; - надання телефонного зв`язку та доступу до мережі Інтернет в загальнодоступних будівлях; - надання телекомунікаційних послуг за допомогою існуючих телекомунікаційних з`єднань: - передавання голосу в реальному часі через інтернет-протокол (VOIP); - перепродаж телекомунікаційних послуг (наприклад, купівля та перепродаж ємності мережі без надання додаткових послуг). Цей клас не включає: надання доступу до мережі Інтернет операторами телекомунікаційної інфраструктури, див. 61.10, 61.20, 61.30.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню» від 18 вересня 2019р. припинено ліцензування діяльності у сфері телекомунікацій, що здійснювалась на виконання Закону України «Про телекомунікації» саме тих, які перелічені в пп.8 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України.

Відповідно до положень ст.16,17 ЗУ «Про електронні комунікації», який набрав чинності з 1.01.2022р., суб`єкти господарювання, які мають намір здійснювати господарську діяльність як постачальники електронних комунікаційних мереж та/або послуг, повинні протягом місяця від початку такої діяльності надіслати до регуляторного органу повідомлення про початок здійснення діяльності у сфері електронних комунікацій.

Уповноважені регуляторним органом посадові особи протягом п`яти робочих днів з дати реєстрації повідомлення забезпечують внесення відповідних відомостей до реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг і надсилають суб`єкту господарювання через електронний кабінет витяг з реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг.

Дослідивши матеріали справи, а саме витяг з Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг, з якого вбачається включення позивача до Реєстру постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг як постачальник електронних комунікаційних послуг з надання: - послуги доступу до мережі Інтернет (Код IA.S1) - Послуга, що забезпечує доступ до мережі Інтернет і можливість логічного з`єднання з кінцевими точками мережі Інтернет незалежно від технології, що застосовується в електронній комунікаційній мережі, і кінцевого (термінального) обладнання, що використовується. У тому числі послуга широкосмугового доступу до мережі Інтернет. З використанням мережі: фіксованого зв`язку, власної мережі чи на підставі договору з постачальником мережі.

В Офіційному узагальненому роз`ясненні щодо деяких питань визначення видів електронних комунікаційних послуг (Рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку від 3 квітня 2024р. №170) зазначено, що ЗУ «Про телекомунікації» втратив чинність 1.01.2022р. та Законом України від 18 вересня 2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню» припинено ліцензування діяльності у сфері телекомунікацій, що здійснювалась на виконання Закону України «Про телекомунікації» саме тих, які перелічені в п. п. 8 п. п. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України.

Діючим на сьогодні ЗУ «Про електронні комунікації» не передбачено видів діяльності аналогічних тим, що містяться в пп.8 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України, тобто, окремі норми законодавства України лишаються не приведеними у відповідність до вимог ЗУ «Про електронні комунікації».

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку в роз`ясненнях зазначила, що види електронних комунікаційних послуг, які максимально відповідають видам діяльності, зазначеним у пункті 8 підпункту 291.5.1 підпункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України є послуга міжособистісної електронної комунікації з використанням нумерації, Код послуги - IC. S1; послуга технічного обслуговування і експлуатації електронних комунікаційних мереж, Код послуги - OS. S1.

Проте, позивач зазначив, що він не здійснює такого виду діяльності як код OS.S1 чи код IC.S1, а здійснює діяльність з надання послуг доступу до мережі Інтернет (код IA.S1), що зазначено в Реєстрі постачальників електронних комунікаційних мереж та послуг стосовно позивача.

Отже, позивач не здійснює діяльність, яка підпадає під визначення пп.8 пп.291.5.1 п.291.5 ст.291 ПК України.

В даному випадку контролюючим органом в якості критерію для застосування обмежень, встановлених пп.8 пп.291.5.1. п.291.5 ст.291 ПК України та прийняття рішення про анулювання реєстрації позивача платником єдиного податку використав не здійснення конкретних видів діяльності, прямо вказаних у цій статті, а допустив довільне трактування положень податкового законодавства і прирівняв всі види діяльності, які входять до КВЕД 61.90 «Інша діяльність у сфері електозв`язку» до видів діяльності визначених п. п. 8 п. п. 291.5.1. п. 291.5 ст. 291 Податкового кодексу України.

Не приведення у відповідність положень Податкового кодексу України у зв`язку із змінами у законодавстві про електронні комунікації, призводить до неоднозначного трактування таких норм, а у відповідності до п.56.21 ст.56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи вищевказані обставини та беручи до уваги положення законодавства України, судова колегія вважає, що рішення ГУ ДПС в Одеській області №1041/15-32-24-07-21 від 30.09.2024р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

У відповідності до пп.299.1, 299.7 ст.299 ПК України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

До реєстру платників єдиного податку вносяться такі відомості про платника єдиного податку: 1) найменування суб`єкта господарювання, код згідно з ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відповідну відмітку у паспорті); 2) податкова адреса суб`єкта господарювання; 3) місце провадження господарської діяльності (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів); 5) ставка єдиного податку та група платника податку; 6) дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; 7) дата реєстрації; 8) види господарської діяльності (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів); 9) дата анулювання реєстрації.

Отже, у випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру. Анулювання реєстрації платником єдиного податку передбачає собою перехід платника податків на загальну систему оподаткування. Платник податку, починаючи з дати анулювання реєстрації платником єдиного податку, та у разі, якщо за рішенням суду скасовано анулювання реєстрації такого платника, до дати прийняття такого рішення втрачає право перебувати на спрощеній системі оподаткування, тому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку з невідворотністю спричиняє виникнення низки негативних (несприятливих), для такого платника, юридичних наслідків.

При цьому, нормами Податкового кодексу України не передбачена можливість звернення платника податків до контролюючого органу із заявою на поновлення його попереднього статусу платника єдиного податку та включення до реєстру за наслідками скасування у судовому порядку як протиправного рішення контролюючого органу про виключення з реєстру платників єдиного податку.

Враховуючи протиправність рішення ГУ ДПС в Одеській області №1041/15-32-24-07-21 від 30 вересня 2024р. про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що належним захистом прав позивача є зобов`язання ГУ ДПС в Одеській області поновити позивача в реєстрі платників єдиного податку з 1 жовтня 2024р., тобто з дати виключення з цього реєстру з метою недопущення порушення права позивача та повернення його у становище, яке існувало до винесення протиправного рішення.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У контексті оцінки доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

В.О. Скрипченко