Справа № 580/8696/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції Гайдаш В.А.
Суддя-доповідач Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Справа № 580/8696/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс»

до Головного управління ДПС у Черкаській області

про визнання протиправними та скасування податкових

повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Приватне акціонерне товариство Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - Відповідач) в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 13.05.2024 №6532/23-00-07-04-01, №6529/.

В обґрунтування своїх вимог Позивач посилався на подання ним до перевірки документів, які підтверджують реальність придбання у ТОВ «АГРІКОЛЬ МАРКЕТ» засобів захисту рослин, їх зберігання, повернення зі зберігання, доставку. При цьому, під час перевірки для проведення об?єктивного аналізу, співставлення фактів і первинних документів перевіряючим також було подано документи, які підтверджують використання засобів захисту рослин, використання у зв`язку з цим орендованої техніки.

Позивач також стверджував, що дати ТТН співпадають з датами повернення 33Р зі зберігання, оформленого актами, а оскільки Постачальник і Зберігач одна й та сама юридична особа, то Постачальник виконав обов?язок доставки 33Р на склад Покупця у с. Мошни, як це передбачено Договором поставки. При цьому, Позивач відзначав, що у всіх ТТН водієм зазначений ОСОБА_1 , є підпис водія. Надавачем послуг є ФОП ОСОБА_2 , але у Акті зазначено про відсутність підписів, що не відповідає дійсності.

Також Позивач зазначав, що в акті перевірки не наведено факти, які безспірно підтверджували б недобросовісність саме ПРАТ Черкаське обласне підприємство «Агротехсервіс», як платника податків. Крім того зазначає, що рішення від 27.08.2020 р. про відповідність ТОВ «АГРІКОЛЬ МАРКЕТ» критеріям ризиковості платника податку було здійснено у серпні 2020 року, а придбанні 33Р відбувалось у січні та листопаді 2019 року.

Окрім того, Позивач стверджував, що відсутність податкових накладних та відсутність сплати коштів не є безумовним підтвердженням того, що зберігання засобів захисту рослин не відбувалось, оскільки факт передачі на зберігання, повернення зі зберігання і доставки на склад покупця підтверджено належним чином оформленими документами, які в тому числі дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій.

2. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що первинні документи щодо здійснених господарських операцій ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» з ТОВ «Агріколь Маркет» є такими, що не містить достовірної інформації та не несуть в собі доказової бази, а відсутність законного джерела походження придбаних товарів по ланцюгу постачання від контрагента-постачальника, свідчить про порушення податкового законодавства та залучення товариства до схеми формування штучного податкового кредиту для покупця.

При цьому судом також було враховано відсутність можливості зберігання у січні та листопаді 2019 товару, а також відсутність зареєстрованих податкових накладних щодо надання транспортних послуг ТОВ «Агріколь Маркет» (з машинами та маршрутами, зазначених у ТТН», а самі ТТН (№7, №9, №11, №12, №15, №17, №53, №70) не містять підписів, печаток представників автомобільного перевізника та чітко не конкретизують адреси місця навантаження та розвантаження.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ПрАТ Черкаське обласне підприємство «Агротехсервіс» зазначає, що суд першої інстанції не дослідив подані Позивачем докази реальності господарських операцій з придбання ЗЗР, ухвалив рішення з порушенням ст. 61 Конституції України та практики Верховного Суду з огляду на відсутність реальності здійснення господарських операцій у його контрагента на оренду складського приміщення та на послуги з перевезення.

Разом з тим, Апелянт наполягає, що на підтвердження факту, змісту та наслідків господарських операцій ним було надано документи первинного бухгалтерського та податкового обліку, якими в повній мірі підтверджується реальність цих господарських операцій та факт використання придбаного товару у власній господарській діяльності. При цьому, ПрАТ Черкаське обласне підприємство «Агротехсервіс» зазначає, що товарно-транспортні накладні відсутні в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту.

Також ПрАТ Черкаське обласне підприємство «Агротехсервіс» відзначає, що прийняття рішення про відповідність ТОВ «Агріколь Маркет» критеріям ризиковості платника податку було здійснено у серпні 2020 року, а придбання ЗЗР відбувалося у січні - листопаді 2019 року. Крім того, відповідність критеріям ризиковості ТОВ «Агріколь Маркет» є предметом розгляду у справі №640/33089/20.

Також Апелянт зазначає, що відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарських операцій, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Крім того, Апелянт стверджує, що відсутність розрахунків та податкових накладних на послуги зберігання не є ознакою відсутності господарських операцій, а питання заборгованості між контрагентами є їх власними господарськими відносинами.

Також ПрАТ Черкаське обласне підприємство «Агротехсервіс» стверджує, що має власні складські приміщення та вантажний автомобільний транспорт та має сам визначати що для нього як виробника сільськогосподарської продукції є доцільним та економічно вигідним.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2024, 18.12.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційні скарги та призначено справу до судового розгляду.

5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на повному встановленні судом першої інстанції обставин цієї справи, його законності та обґрунтованості.

6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2025 у Позивача були витребувані належним чином завірені копії договору поставки агрохімічної продукції №02/19 від 31.01.2019 та договору про відповідальне зберігання ЗЗР від 31.01.2019 №01/0119.

7. На виконання зазначеної ухвали суду Позивачем було надано витребувані судом документи.

8. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025 у Позивача було витребувано письмові пояснення щодо виконання ним умов договору про відповідальне зберігання ЗЗР від 31.01.2019 №01/0119, зокрема в частині щодо оплати послуг зберігача - ТОВ «АГРІКОЛЬ МАРКЕТ».

9. На виконання зазначеної ухвали суду ПрАТ Черкаське обласне підприємство «Агротехсервіс» було надано письмові пояснення у яких зокрема зазначає, що відсутність розрахунків між Позивачем та ТОВ «Агріколь Маркет» не є ознакою відсутності господарських операцій.

10. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

11. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

12. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між Позивачем та ТОВ «Агріколь Маркет» (код за ) був укладений договір поставки агрохімічної продукції №02/19 від 31.01.2019.

Спірні господарські операції мали місце у січні та у листопаді 2019 року (номенклатура товару - засоби захисту рослин (далі - ЗЗР) всього на загальну суму податку на додану вартість 650036 грн, в тому числі за січень 2019 року на суму 226450 грн та за листопад 2019 року на суму 423586 грн, а саме - за січень 2019 року на загальну суму 1358700,00 грн суму в тому числі ПДВ - 226450 грн, - за листопад 2019 року на загальну суму 2541516,00 грн суму в тому числі ПДВ - 423586 грн).

Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку приватного акціонерного товариства Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс» щодо дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Агріколь Маркет» () за січень, листопад 2019 року.

За результатами перевірки складено акт від 16.04.2024 №4390/23-00-07-04-01/03563548, яким встановлено порушення позивачем вимог:

- вимог п. 198.1, 198.2, 198.3. 198.6 ст. 198 та п. 201.1, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ 580530 грн та завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за січень 2019 року на суму 43685 грн, за листопад 2019 року на суму 25821 грн.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки позивачем подано на них заперечення до відповідача.

Рішенням Головного управління ДПС у Черкаській області від 10.05.2024 №10423/6/23-00-07-04-04 висновки акту перевірки від 16.04.2024 №4390/23-00-07-04-01/0356354 залишено без змін.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у Черкаській області винесено податкові повідомлення-рішення від 13.05.2024 №6532/23-00-07-04-01, №6529/.

Судом першої інстанції також з акту перевірки встановлено, що проведеним аналізом первинних документів, наданих до перевірки ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» договір поставки агрохімічної продукції №02/19 від 31 січня 2019 року, договір на відповідальне зберігання ЗЗР, акти приймання-передачі майна, товарно-транспортні накладні, сертифікати якості встановлено наступне: Згідно ЄРПН за 2019 рік, відсутні податкові накладні на послуги зберігання між ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» та ТОВ «Агріколь Маркет».

Крім того, перевіркою встановлено відсутність розрахунків за послуги зберігання між ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» та ТОВ «Агріколь Маркет», що свідчить про відсутність факту зберігання товару. В разі відсутності факту зберігання товару, видаткова накладна і ТТН складаються у день відвантаження товару, проте перевіркою встановлено розбіжність між датами ТТН і датами видаткових накладних.

ТОВ «Агріколь Маркет» надано пояснення з документами щодо суборенди складського приміщення, а саме Договір суборенди №01/11/19 від 01.11.2019, згідно якого він орендує у ФОП ОСОБА_3 частину складського приміщення за адресою м. Черкаси, провулок Анатолія Пашкевича, 1, площею 10 кв.м.

Однак, згідно відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних за 2019 рік - відсутні податкові накладні на послуги оренди між ТОВ «Агріколь Маркет» та ФОП ОСОБА_3 , отже ТОВ «Агріколь Маркет» надає позивачу не лише послуги із зберігання, а й здійснює придбання ТМЦ у інших підприємств, проте вищезазначене складське приміщення є не достатнім для зберігання товару у значних обсягах, оскільки згідно наданих документів, обсяг/кількість ЗЗР для о ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс» становить близько 352 каністри ємністю 20 л.

До договору суборенди №01/11/19 від 01.11.2019 контрагентом позивача надано акт приймання-передачі від 01.04.2020, тобто ТОВ «Агріколь Маркет» прийняв у суборенду приміщення за адресою м. Черкаси, провулок Анатолія Пашкевича, 1 площею 10 кв. м. лише 01.04.2020, а згідно даних про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність ТОВ «Агріколь Маркет» відповідно до форми 20- ОПП, офісне та складське приміщення взято на облік 06.07.2020.

Крім того, до перевірки позивачем було надано товаро-транспортні накладні (далі - ТТН), в яких зазначено, що автомобільним перевізником є ТОВ «Група компаній з вантажних перевезень», код за , у який вказаний ТОВ «Агріколь Маркет» вказаний як замовник на перевезення товару, проте договір зберігання передбачає, що власником товару є саме ПрАТ ЧОП «Агротехсервіс».

Також судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Група компаній з вантажних перевезень» не відображало та не реєструвало податкові накладні щодо надання транспортних послуг ТОВ «Агріколь Маркет» (з машинами та маршрутами, зазначених у ТТН», а самі ТТН (№7, №9, №11, №12, №15, №17, №53, №70) не містять підписів, печаток представників автомобільного перевізника та чітко не конкретизують адреси місця навантаження та розвантаження.

13. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1.2 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Підпунктами «а», «б», пункту 185.1 статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування (ПДВ) є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Правила формування податкового кредиту платниками податку на додану вартість визначені положеннями статті 198 ПК України.

Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з абзацами першим та другим пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положеннями п. 201.1 ст. 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до статті 1 Закону №996-ХІV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність змін у структурі активів платника та їх кількісних показників позбавляє первинні документи доказової сили для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Висновки суду апеляційної інстанції.

14. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань з ПДВ належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

При цьому, при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності. Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

Колегія суддів також звертає увагу, що як зазначено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Відповідно до положень статті 90 КАС обставини у справі підлягають встановленню адміністративними судами під час розгляду відповідних спорів по суті на підставі всіх належних і допустимих доказів, при чому жоден з доказів не має наперед установленої сили, у тому числі будь-які дані, отримані в межах кримінальних проваджень. Ці дані підлягають ретельній перевірці безпосередньо судом, що розглядає справу, в силу офіційності з`ясування обставин справи, а також якщо платник податків обґрунтовано заперечує достовірність відповідних даних.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень, що також передбачено у ч. 2 ст. 77 КАС України.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує, довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

15. Так, предметом спору у цій справі є фінансово-господарські взаємовідносини Позивача з контрагентом ТОВ «АГРІКОЛЬ МАРКЕТ», висновки щодо яких викладені податковим органом в акті перевірки від 16.04.2024 №4390/23-00-07-04-01/03563548.

16. Посилаючись на відсутність фактичного здійснення господарських операцій між Позивачем та вказаним вище контрагентом, контролюючий орган стверджував зокрема про відсутність факту зберігання товару, з чим погодився й суд першої інстанції.

17. Водночас, заперечуючи встановлені податковим органом обставини, ПрАТ Черкаське обласне підприємство «Агротехсервіс» зазначає, що відсутність розрахунків за договором зберігання та реєстрації податкових накладних на послуги зберігання не є ознакою відсутності господарських операцій з постачання.

Крім того, платником податків було надано: договір поставки агрохімічної продукції №02/19 від 31.01.2019; додаток №1 до договору №02/19 від 31.01.2019 - специфікація від 31.01.2019, додаток №2 до договору №02/19 - специфікація від 31.01.2019, додаток №3 до договору №02/19 від 31.01.2019 - специфікація від 18.03.2019, додаток №4 до договору №02/19 від 31.01.2019 - специфікація від 17.05.2019, видаткові накладні №1 від 31.01.2019, №2 від 31.01.2019 та №75 від 29.11.2019.

Разом з тим, як зазначає контролюючий орган у акті перевірки, станом на 31.12.2020 розрахунки по договору поставки агрохімічної продукції №02/19 від 31.01.2019 проведені в повному обсязі.

Також Позивачем надано договір про відповідальне зберігання ЗЗР від 31.01.2019 №01/0119, акти приймання-передачі майна за договором відповідального зберігання від 31.12.2019 та 29.11.2019, згідно з якими зберігач (ТОВ «Агріколь Маркет») прийняв, а зберігач (Позивач) передав для зберігання товар за номенклатурою, що відповідає зазначеним вище видатковим накладним, акти приймання-передачі майна за договором відповідального зберігання від 11.03.2019, 18.03.2019, 22.03.2019, 01.04.2019, 10.05.2019, 11.06.2019, 26.06.2019, 08.07.2019, 16.07.2019, 05.03.2020, 06.03.2020, 12.03.2020, 19.05.2020, 03.06.2020, 18.06.2020, 13.07.2020, 22.07.2020, 04.12.2020, 10.12.2020, згідно з якими зберігач передав, а поклажодавець прийняв зі зберігання товар.

18. Принагідно, колегія суддів відзначає, що усі зазначені вище первинні документи містять усі необхідні реквізити, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», дозволяють встановити період вчинення, суть господарських операцій, а також ідентифікувати відповідальних осіб. Зворотнього податковим органом не доведено.

19. Також апеляційний суд відзначає, що до перевірки Позивачем також було надано ТТН, в яких зазначено, автомобільними перевізниками ТОВ «Група компаній з вантажних перевезень», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «АГРІКОЛЬ МАРКЕТ».

20. Водночас, ГУ ДПС в Черкаській області, посилаючись на наявні у матеріалах справи ТТН, зазначає, що замовником на перевезення товару у ТТН вказаний ТОВ «АГРІКОЛЬ МАРКЕТ». Проте договір зберігання передбачає, що власником товару є Позивач, який і має забирати товар. Крім того, Відповідач зазначає, що ТОВ «Група компаній з вантажних перевезень» не відобразило та не реєструвало податкові накладні щодо надання транспортних послуг з машиною та маршрутом, зазначеними в ТТН. Також ТТН не містять підписи, печатки представників автомобільного перевезення.

21. Щодо порядку оформлення документів на перевезення матеріальних цінностей автомобільним транспортом, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з наданих до перевірки товарно-транспортних накладних вбачається, що на останніх присутні підписи всіх учасників - замовника (вантажовідправника), водія (експедитора) та вантажоодержувача, зокрема й на ТТН № 7, №9, №11, №12, №15, №17.

22. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що певні недоліки первинних документів, складених за результатами проведених господарських операцій, у тому числі видаткових та товарно-транспортних накладних, не тягнуть за собою втрату ними статусу належних первинних документів. Такі документи є належними і в тому разі, якщо вони заповнені з окремими недоліками, проте містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, а також підтверджують фактичне здійснення таких операцій.

23. Разом з тим, посилаючись на нереєстрацію податкових накладних ТОВ «Група компаній з вантажних перевезень», контролюючий орган не зазначає жодних доводів щодо неможливості здійснення перевезення іншими автоперевізниками - ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «АГРІКОЛЬ МАРКЕТ» та на недоліки щодо форми та змісту таких ТТН.

24. Крім того, колегія суддів зазначає, що зазначене порушення, як зазначено в акті перевірки, було встановлено основним чином за результатами аналізу інформації АІС «Податковий блок», ЄРПН. Втім, використовуючи дані з ЄРПН контролюючим органом та судом не було враховано того, що у цьому реєстрі не відображається інформація стосовно операцій не платників ПДВ. Так, з акту перевірки вбачається, що контролюючий орган не досліджував питання наявності у ТОВ «Група компаній з вантажних перевезень» статусу платника ПДВ у 2019 році, а відтак безпідставним є посилання Відповідача на відсутність зареєстрованих податкових накладних щодо надання транспортних послуг з машиною та маршрутом, зазначеними в ТТН.

25. Водночас, судова колегія вважає за необхідне зазначити про необґрунтованість посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента суб`єкта господарювання, оскільки остання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Згідно з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постановах від 26.06.2018 у справі №К/9901/27855/18, від 19.06.2018 у справі №К/9901/3749/18, від 27.03.2018 у справі № 816/809/17, про те, що: збирання податкової інформації є етапом контрольно-перевірочної роботи та не передбачає здійснення контролюючим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі.

26. Таким чином, колегія суддів зауважує, що інформація про контрагентів Позивача з автоматизованих інформаційних систем органів ДПС може бути підставою для висновків щодо реальності господарських операцій лише в сукупності з іншими доказами, що підтверджують неможливість конкретного контрагента приймати участь у здійсненні конкретної господарської операції, що в даному випадку відсутнє.

27. Водночас, згідно з практикою Верховного Суду зі спорів щодо оскарження рішень податкових органів з оцінки питань щодо відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, наявності або відсутності окремих документів, а також недоліки в їх оформленні, відсутності ТТН, порушення податкової дисципліни по ланцюгу постачання, які не можуть бути безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій та для позбавлення суб`єкта господарювання податкового кредиту.

28. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів також вважає неаргументованими висновки контролюючого органу щодо відсутності у ТОВ «АГРІКОЛЬ МАРКЕТ» станом на 31.01.2019 документів на оренду складських приміщень. Позаяк, зустрічна звірка Відповідачем не проводилася.

29. Відтак, висновки податкового органу ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у періоді, що перевірявся, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання договору поставки агрохімічної продукції №02/19 від 31.01.2019.

30. Принагідно, апеляційний суд наголошує, що статтею 61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників податкової звітності та діями його контрагентів та/або відповідних посадових осіб і для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 816/809/17, від 13.03.2018 по справі № 814/3520/13-а, а також є сталою у практиці Європейського суду з прав людини.

Також, Верховний Суд у постановах від 11.11.2020 №320/1147/19, від 24.11.2020 №813/3034/15 зробив висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що податковим органом не було спростовано реальності та достовірності наданих первинних документів, не надано доказів, які б вказували, що дані документи складено з порушеннями чи в супереч нормам чинного законодавства.

31. Посилання контролюючого органу на прийняття Комісією регіонального рівня про відповідність ТОВ «АГРІКОЛЬ МАРКЕТ» критеріям ризиковості платника податку від 27.08.2020 №104588, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки спірні господарські операції мали місце у період з січня по листопад 2019 року тобто до прийняття такого рішення.

32. Між тим, Відповідачем не надано жодних належних та допустимих у контексті ст. 73-74 КАС України доказів того, що Позивач діяв без належної обачності і йому мало бути відомо про порушення, які можливо допускаються контрагентами, а тому враховуючи вищевикладене, позивач не може нести відповідальність за можливі негативні наслідки господарської діяльності його контрагентів, а тим більше за відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачання товарів.

Під час проведення господарських операцій платник податків може бути і не обізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Так, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2018 року у справі №826/14619/13-а, від 14 серпня 2018 року у справі № 816/2045/17.

33. У контексті зазначеного, суд апеляційної інстанції також зазначає, що із наданих Позивачем пояснень до контролюючого органу, вбачається, що для використання засобів захисту рослин ПрАТ Черкаське обласне підприємство «Агротехсервіс» використовувало орендовану техніку у ТОВ «Лідер Агро Транс», що підтверджується наявними у матеріалах справи актом здачі приймання робіт(надання послуг) №15 від 30 травня 2019 року, ТТН від 24.05.2029 та від 30.05.2019; та ПрАТ «Фрау Марта», що підтверджується наявними у матеріалах справи актом виконаних робіт від 30.04.2019, 31.05.2019, 30.06.2019,30.04.2020,31.05.2020, 30.06.2020 та ін.

34. Крім того, у матеріалах судової справи також наявні накладні на внутрішнє переміщення ЗЗР, акти про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин за червень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року, за 28 червня 2019 року, 31 травня 2019 року, 30 квітня 2019 року, які дозволяють колегії суддів прийти до висновку про використання, зокрема сезонне, поставлених Позивачу ЗЗР у власній господарській діяльності

35. Відтак, колегія суддів наголошує, що підстави, які зазначені податковим органом в акті перевірки з урахуванням усіх наданих первинних документів позивачем, не є достатніми та належними для висновку про нереальність господарських операцій та не узгоджуються з положеннями податкового законодавства.

36. Вищевикладені пояснення Позивача у сукупності з наданими первинними документами підтверджують товарність господарських операцій по відносинам із контрагентом та пов`язаність придбаних товарів із господарською діяльністю підприємства. Відповідач не довів належними та допустимими доказами обставин щодо правомірності винесених податкових повідомлень-рішень по взаємовідносинах Позивача з ТОВ «АГРІКОЛЬ МАРКЕТ».

37. Отже, колегія суддів приходить до висновку про їх протиправність та наявність правових підстав для скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

38. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

39. Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

40. Підсумовуючи усе викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс» підлгає задоволенню, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року - скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню.

41. Розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову в розмірі 11927,52 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №757 від 29.08.2024, а також за подання апеляційної скарги - у розмірі 17891,28 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №1111 від 12.11.2024.

Враховуючи законодавчі вимоги щодо розміру судового збору, колегія суддів вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 29819,80 грн.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс» - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов Приватного акціонерного товариства Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 13.05.2024 №6532/23-00-07-04-01.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення від 13.05.2024 №6529/.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) на користь Приватного акціонерного товариства Черкаського обласного підприємства «Агротехсервіс» (18000, м.Черкаси, вул. Смілянська,169, ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 29819,80 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`ятнадцять гривень та вісімдесят копійок) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 25.06.2025.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина