Справа № 400/6282/24
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/6282/24
Перша інстанція: суддя Мороз А. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Єщенка О.В.,

Скрипченка В.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025р. по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонар» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в частині,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2024р. ТОВ «Сонар» звернулося до суду із позовом до ГУ ДПС у Миколаївській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 18.06.2024р. за №701 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, який сплачують інші платники, на суму 61 655,29грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 18.06.2024р. за №701 в частині визначення суми грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 8 289,33грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що податковим органом було проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Сонар», за результатами якої складено Акт перевірки, у висновках якого було встановлено порушення позивачем податкового законодавства.

На підставі встановлених порушень, 18.06.2024р. податковим органом було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так, позивач зазначив, що з аналізу положень пп.39.2.1.7 п.39.2 ст.39 та пп.140.5.4, 140.5.5-1 п.140.5 ст.140 ПК України слідує, що обов`язок платника податків збільшити фінансовий результат до оподаткування на суму 30 відсотків вартості товарів за наслідками їх придбання у нерезидентів або реалізації нерезидентам, зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України, виникає за сукупності наступних умов: операції є контрольованими; сума таких витрат не підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки». Протягом перевіряємого періоду позивач уклав зовнішньоекономічні договори на придбання та реалізацію товарів з постачальниками-нерезидентами, які і були предметом дослідження перевірки. За результатами перевірки відповідач дійшов висновку про порушення приписів п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134 ст.134, пп.140.5.4, пп.140.5.5-1 п.140.5 ст.140 ПК України щодо не збільшення фінансового результату до оподаткування на загальну суму 1 691 825грн.

Однак, за результатами експертного дослідження, яке проведено судовим експертом на підставі договору між експертом та позивачем №Ф-004/1 від 26.03.2024р. встановлено часткову відповідність висновків податкового органу щодо порушень позивачем та протиправне збільшення донарахувань сум грошового зобов?язання в їх частині.

Позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 18.06.2024р. №701 щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, який сплачують інші платники, на суму 61 655,29грн., є протиправним, а сума грошового зобов`язання за штрафними санкціями 59 125,50грн. має бути зменшена на суму 8 289,33грн. та становити 50 836,17грн.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 18.06.2024р. №701 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, який сплачують інші платники, на суму 61 655,29грн. та в частині визначення суми грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 8 289,33грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Миколаївській області на користь ТОВ «Сонар» судовий збір в сумі 2 422,4грн..

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення норм права.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення діяв не в межах та з порушенням норм податкового законодавства, оскільки податковим органом не враховано те, що операції позивача з його контрагентами не відносяться до категорії контрольованої операції відповідно до умов та порядку, визначеного ст.39 ПК України, та відповідає принципу «витягнутої руки».

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що на підставі плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок та наказу ГУ ДПС у Миколаївській області від 29.01.2024р. за №120-п спеціалістами ГУ ДПС проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Сонар» з питання дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період діяльності з 1.01.2018р. до 30.09.2023р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 13.03.2024р. за №3640/14-29-07- 01/24790030, за висновками якого встановлені порушення, допущені ТОВ «Сонар», а саме: п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.140.5.4, пп.140.5.5-1 п.140,5 ст.140 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 2 518 527грн., в тому числі:

- за господарськими операціями, які на думку відповідача, є нереальними, на загальну суму 12 299 992грн., внаслідок чого не донараховано податок на прибуток на суму 2 213 999грн.;

- за неправильно визначеному показнику рядка 03 Декларації Різниці, які виникають відповідно до ПК України на загальну суму 1 694 825грн. у бік зменшення, внаслідок чого не донараховано податок на прибуток на суму 304 528грн.

В подальшому, 18.03.2024р. за вих. №38 позивач надав до податкового органу заперечення щодо незгоди з висновками Акту в частині порушення п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.140.5.4, пп.140.5.5-1 п.140.5 ст.140 ПК України, внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 2 518 527грн.

За результатами розгляду заперечень відповідачем надано відповідь від 28.03.2024р. за вих. №9716/6/14-29-07-01-02, зі змісту якої вбачається, що ним не прийнято до уваги доводи скаржника щодо необґрунтованості та недоведеності вказаних вище порушень податкового законодавства з боку Управління та залишено висновок акту без змін.

3.04.2024р. податковим органом складено податкове повідомлення-рішення №1, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, який сплачують інші платники, на суму 2 518 527грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 392 093,75грн., а всього на суму 2 910 620,75грн.

17.04.2024р. позивач направив до ДПС України скаргу щодо скасування податкового повідомлення-рішення № 01 від 3.04.2024р.

За результатами розгляду вищевказаної скарги, висновки акту перевірки та податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області №01 від 3.04.2024р. ДПС України скасовано в частині висновків перевірки щодо завищення витрат по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «Промтехноторг», ТОВ «Союзагро груп», ТОВ «Лайм медіа трейд», ТОВ «Буд комплект груп», ТОВ «Югінтер компані астара» та у відповідній частині застосовані штрафні санкції, в іншій частині зазначено податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

18.06.2024р. податковим складено податкове повідомлення-рішення за №701, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств, який сплачують інші платники, на суму 304 528грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 59 125,5грн., а всього на суму 363 653,5грн.

В акті перевірки зазначено, що за період з 1.01.2018р. до 30.09.2023р. позивачем задекларовано різниці, які виникають відповідно до ПК України, у сумі 1 825 131грн. Перевіркою задекларованих платником податків та визначених перевіркою показників рядка 03 Декларації «Різниці, які виникають відповідно до ПК України», встановлено їх заниження на загальну суму 1 691 825грн., відповідно, не донараховано податку на прибуток на суму 304 528грн.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, ця різниця створилась внаслідок нездійснення ТОВ «Сонар» відповідних коригувань щодо збільшення фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності у поданих деклараціях з податку на прибуток за:

- 2018р. на суму 830 101грн. за господарською операцією щодо придбання товару в ЗАО «Молдавизолит» (республіка Молдова),

- 2019р. на суму 483 800грн. за господарськими операціями щодо придбання товару в ЗАО «Молдавизолит» (республіка Молдова), ООО «APITEKS» (республіка Узбекистан),

- 2020р. на суму 93 522грн. за господарською операцією з продажу товару в ООО «ENERGYGROUP» (республіка Узбекистан),

-2021р. на суму 284 402грн. за господарськими операціями з продажу товару в ООО «SAM-ELEKTR-INVEST LTD» (Республіка Узбекистан) та з придбання товару в ЗАО «Молдавизолит» (республіка Молдова).

Враховуючи, що Молдова та Узбекистан, в яких зареєстровані вищевказані суб`єкти господарювання, з якими позивач здійснював експортні та імпортні операції, включені до Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017р. №1045 «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим пп.39.2.1.2 п.39.2.1 п.39.1 ст.39 ПК України, та визнання таким, що втратило чинність, розпорядження КМУ від 16.09.2015р. №977» (надалі - Перелік), фінансовий результат податкового (звітного) періоду мав бути збільшений на всю суму вартості товарів, в тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у п.140.2 і підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до ст. 39 цього Кодексу), придбаних у нерезидентів, визначених абзацами 3 і 4 цього підпункту, якщо такі операції не мають ділової мети.

Вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки» відповідно до процедури, встановленої ст.39 цього Кодексу, але без подання звіту.

Податковий орган визначив господарські операції із наведеними вище підприємствами-нерезидентами як контрольовані операції в розумінні ст.39 ПК України.

Позивач не погодився з правомірністю вищевказаного податкового повідомлення-рішення, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність оскаржуваних дій та рішень податкового органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами пп.134.1.1. п.134. 1 ст.134 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Положеннями пп.39.2.1.2 п.39.2 ст.39 ПК України передбачено, що на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств податків можуть впливати контрольовані господарські операції.

До таких операцій відносяться:

- господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту;

- зовнішньоекономічні господарські операції з продажу та/або придбання товарів та/або послуг через комісіонерів-нерезидентів;

- господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав;

- господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи. Перелік організаційно правових форм таких нерезидентів в розрізі держав (територій) затверджується Кабінетом Міністрів України.

- господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.

Як зазначено в пп.39.2.1.7 п.39.2 ст.39 ПК України, господарські операції, передбачені пп.39.2.1 і 39.2.1.5 пп.39.2.1 визначаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

- річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

- обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік (пп. 39.2.1.7 п. 39.2 ст. 39 Кодексу).

Згідно поданих декларацій з податку на прибуток підприємств, позивач в жодному році за перевіряємий період не мав річного доходу більш 150 млн. грн. та обсяг господарських операцій з підприємствами-нерезидентами, переліченими в акті перевірки, не перевищував 10 млн. грн.

Приписами пп.140.5.4 п.140.5 ст.140 ПК України визначено, що фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних у, зокрема нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб - нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу.

Вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

При цьому, якщо ціна придбання товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг перевищує їх ціну, визначену за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, коригування фінансового результату до оподаткування здійснюється на розмір різниці між вартістю придбання та вартістю, визначеною виходячи з рівня ціни, визначеної за принципом "витягнутої руки".

Відповідно до пп.140.5.5-1 п.140.5 ст.140 ПК України, фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), реалізованих на користь:

- нерезидентів, зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до пп.39.2.1.2 п.39.2.1 п.39.2 ст.39 цього Кодексу;

- нерезидентів, організаційно-правова форма яких включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до пп. "г" пп.39.2.1.1 пп.39.2.1 п.39.2 статті 39 цього Кодексу, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі податок з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи.

Вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких доходів підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

При цьому, якщо ціна реалізації товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг є нижчою за ціну, визначену відповідно до принципу "витягнутої руки", встановленого статтею 39 цього Кодексу, коригування фінансового результату до оподаткування здійснюється на розмір різниці між вартістю, визначеною виходячи з рівня ціни, визначеної за принципом "витягнутої руки", та вартістю реалізації.

Приписами пп.39.1.2 п.39.1 ст.39 ПК України визначено, що обсяг оподатковуваного прибутку, отриманого платником податку, який бере участь в одній чи більше контрольованих операціях, вважається таким, що відповідає принципу "витягнутої руки", якщо умови зазначених операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях.

Положеннями пп.39.2.1 п.39.2 ст.39 ПК України встановлено засади визначення операцій контрольованими. Так, контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав (підпункт «в» підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України).

Аналізуючи вищевказані норми законодавства, судова колегія зазначає, що обов`язок платника податків збільшити фінансовий результат до оподаткування на суму 30 відсотків вартості товарів за наслідками їх придбання у нерезидентів або реалізації нерезидентам, зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України, виникає за сукупності наступних умов: операції є контрольованими; сума таких витрат не підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом «витягнутої руки».

Дослідивши матеріали справи, судовою колегією встановлено, що протягом перевіряємого періоду позивачем укладались зовнішньоекономічні договори щодо придбання та реалізації товарів з наступними підприємствами-нерезидентами.

Так, 18.12.2017р. позивач уклав договір за №7 з ЗАО «Завод «Молдавизолит» на постачання електроізоляційних матеріалів, за яким у 2018р. та 2019р. придбав товари на загальну суму 140 605,58дол.США, у тому числі:

- на суму 62 486,60дол. США або 1 672 129,23грн. (за курсом НБУ на дату оформлення ВМД) з придбання склотекстоліту електротехнічного листового СТЕФ-11с та гетинаксу електротехнічного листового, що підтверджується: рахунком-фактурою №001/7 від 2.02.2018р., CMR №326249, ВМД №UA504180/2018/000698 від 16.02.2018р., платіжними дорученнями від 23.01.2018р. на суму 43 907,5дол.США та від 23.02.2018р. на суму 18 579,1дол.США. Позивачем був придбаний товар за цінами: склотекстоліт СТЕФ-1 1с товщиною 1.5 мм за ціною 4,25дол. США, товщиною 2.00 та 2,5 мм за ціною 4,0дол. США/кг, товщиною 3.00, 4.00, 5.00, 8.00, 10.00, 15.00 та 20.00 мм за ціною 3,75дол.США/кг кожний; гетинакс товщиною 3.00, 4,00. 5.00, 6.00, 10.00 мм за ціною 2,10дол. США/кг кожний;

- на суму 39 308,73дол.США або 1 094 873,8грн. за курсом НБУ на дату оформлення ВМД з придбання склотекстоліту електротехнічного листового СТЕФ-1, що підтверджується: рахунком-фактурою №589/7 від 20.08.2018р., CMR №282096 від 22.08.2018р., ВМД №UA504180/2018/003694 від 27.08.2018р., платіжними дорученнями від 17.07.2018р. на суму 7 883,6дол.США, від 15.08.2018р. на суму 19 654,37дол.США та від 31.08.2018р. на суму 11 770,76дол.США. Позивачем був придбаний склотекстоліт СТЕФ-1 1с за цінами: товщиною 0.5 мм за ціною 4,77дол.США/кг, 1.00мм за ціною 4,37дол. США/кг, 2.0 мм за ціною 4,0дол. США/кг, товщиною 4.00, 5.00, 6.00, 12.00 мм за ціною 3,75дол.США/кг кожний;

- на суму 38 810,25дол. США або 1 046 873,82грн. за курсом НБУ на дату оформлення ВМД з придбання склотекстоліту електротехнічного листового СТЕФ-1 1с, що підтверджується: рахунком-фактурою №226/7 від 29.03.2019р., CMR №802421 від 2.04.2019р., ВМД №UA504180/2018/001780 від 3.04.2019р., платіжними дорученнями від 13.03.2019р. на суму 19 187,5дол.США та від 28.03.2019р. на суму 19 622,75дол. США. Позивачем був придбаний склотекстоліт СТЕФ-1 1с за цінами: товщиною 1.5 мм за ціною 4,25дол. США/кг, товщиною 2.00 мм за ціною 4,00дол. США/кг, товщиною 3.00, 4.00, 5.00, 10.00, 15.00 мм за ціною 3,75дол. США/кг кожний.

12.12.2018р. позивач уклав з ООО «APITEKS» контракт №3-Е/2018 щодо придбання електроізоляційних матеріалів: стрічок кіперної, тафтяної та поліефірної на суму 20985,75дол. США або 565 795,44грн. за курсом НБУ на дату оформлення ВМД. Постачання товару підтверджується: інвойсом №1 від 12.12.2018р., CMR №002 від 15.03.2019р., ВМД № № UA504180/2019/001612 від 25.03.19 р., сертифікатом походження товару форми 1СТ, платіжним дорученням № (MUR) 226 від 19.12.18 р. Позивачем придбано стрічку кіперну: ЛЕ-10-2 за ціною 7,70 дол. США/1000м, ЛЕ-15- 13 за ціною 9,30 дол. США/1000м, ЛЕ-20-24 за ціною 13,11 дол. США/1000м, ЛЕ-26-36 за ціною 14,61 дол. США/1000м; стрічку поліефірну: 20-28 НПеФ за ціною 10,0 дол.

20.05.2020р. позивач уклав договір №20/05-20 з ООО «ENERGYGROUP» на постачання продукції власного виробництва - стрічки слюдяної ЛС-FK-ТПл 0,13х20 мм по ціні 11,60дол. США/кг, на загальну суму 11 600дол. США, або 311 740,72грн. за курсом НБУ на дату оформлення ВМД. Постачання товару підтверджується рахунком-фактурою № 20/05-20-1 від 26.05.2019р., ВМД №UA508290/2020/002150 від 26.05.20 р., CMR №20/05-02-1 від 26.05.2020р., платіжними дорученнями №№ (MUR) FC від 26.05.2020р. на суму 3 480дол. США та (MUR) 550860016 FC від 8.06.2020р. на суму 8 120дол. США. СШ/1000м, 25-40 НПеФ за ціною 12,0дол.США/1000м; стрічку тафтяну: ЛЕ-10-5 за ціною 7,70дол. США/1000м, ЛЕ-20-29 за ціною 13.11дол.США/1000м.

28.01.2021р. позивач уклав договір №15 з ЗАО «Завод «Молдавизолит» щодо придбання склотекстоліту електротехнічного листового СТЕФ-1 1с на загальну суму 21 450,8дол.США або 597 321,12грн. за курсом НБУ на дату оформлення ВМД. Постачання товару підтверджується рахунком-фактурою №66/15 від 16.02.2021р., ВМД №UA508290/2021/000557 від 19.02.2021р., CMR від 18.02.2021р., платіжними дорученнями від 2.02.2021р. на суму 18 576дол.США та від 8.02.2021р. на суму 2 874,8дол.США. Позивачем був придбаний склотекстоліт СТЕФ-1 1с за цінами: товщиною 1.5 мм за ціною 4,20дол. США/кг, товщиною 1.50 мм за ціною 4,2дол.США/кг, товщиною 2.0 мм за ціною 4,1дол. США/кг, товщиною 3.00 мм за ціною 4,00дол. США/кг, товщиною 4.00 мм за ціною 4,00дол. США/кг, товщиною 5.00 мм за ціною 3,90дол. США/кг.

9.08.2021р. позивач уклав договір №21/08-21 з ООО «SAM-ELEKTR-INVEST LTD» на постачання продукції власного виробництва - стрічки слюдяної ЛС-FK-ТПл 0,13х20 мм по ціні 12,50дол. США/кг та 0,10х20 мм по ціні 13,75дол. США /кг, на загальну суму 13 161,13дол. США, або 350 687,52грн. за курсом НБУ на дату оформлення ВМД. Постачання товару підтверджується рахунком-фактурою №1 від 26.05.2019р., ВМД №UA508290/2020/002150 від 26.05.2020р., CMR №20/05-02-1 від 26.05.2020р., платіжним дорученням № (MUR) FS від 16.08.21 р.

Аналізуючи вищевказане та беручи до уваги надані товариством документи, судова колегія вважає, що в даному випадку податковим органом протиправно донараховано податок на прибуток за вищезазначеними зовнішньоекономічними операціями за період з 1.01.2018р. до 30.09.2023р. на суму 61 655,29грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 8 289,33грн.

Апеляційний суд зазначає, що вищевказане донаруховання відбулось через неврахування податковим органом, що операції за вищезазначеними зовнішньоекономічними контрактами позивача з його контрагентами, що підпадають під дію пп.140.5.5-1 п.140.5 ст.140 ПК України не відносяться до категорії контрольованої операції відповідно до умов та порядку, визначеного ст. 39 ПК України, та відповідає принципу «витягнутої руки».

Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 18.06.2024р. №701 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток підприємств, який сплачують інші платники, на суму 61 655,29грн. та в частині визначення суми грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 8 289,33грн. підлягає скасуванню.

У контексті оцінки доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

В.О. Скрипченко