Справа № 240/21100/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/21100/24

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якому просить:

- визнати відмову відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оформлену рішенням №80 від 11.09.2024 року, в призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку у відповідності із Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію як потерпілій від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії із зниженням пенсійного віку на 6 років у відповідності із Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 04.09.2024 року.

В обґрунтування позову зазначає, що є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Досягнувши віку 54 роки, вона звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою та відповідним пакетом документів про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України № 796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 11.09.2024 їй відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку. Вважаючи рішення пенсійного органу протиправним, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачами - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до суду подано відзиви на позовну заяву, в яких представники просять відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначено, що за доданими документами станом на 01.01.1993 підтверджений період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 26.08.1987 становить 01 рік 04 місяці 01 день, що не дає право на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію на 6 років відповідно до Закону № 796. Довідка від 11.10.2024 № 1116 щодо проживання на забрудненій території без реєстрації під час декретної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, на підставі свідчення сусідів, на дату винесення рішення про відмову 11.09.2024, буда відсутня в матеріалах пенсійної справи. Проте встановлення факту проживання за свідченням свідків не передбачено чинним законодавством.

За наданими документами та згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 36 років 01 місяць 07 днів. Інші документи відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 відсутні. Право на призначення пенсії особа набуде при досягненні 60-ти річного віку.

Дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, на думку відповідача, є правомірними та вмотивованими.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 27 січня 1994 року.

04.09.2024 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Житомирській області із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ «Про статус та соціальний захист громадян та постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яким 11.09.2024 року прийнято рішення № 80 про відмову у призначенні пенсії, оскільки за доданими документами станом на 01.01.1993 підтверджений період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 26.08.1987 становить 01 рік 04 місяці 01 день, що не дає право на зниження пенсійного віку для виходу на пенсію на 6 років відповідно до Закону № 796.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування, довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).

Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ).

Згідно з частиною 1 статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 5 частини 2 статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною третьою статті 55 Закону № 796-XII прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Системний аналіз зазначених правових норм вказує на те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться, у разі вибору цих осіб, згідно з нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом № 796-XII.

Виходячи зі змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Як вже зазначено судом, рішенням № 80 від 11.09.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки період постійного проживання (постійної роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становив 01 рік 04 місяці 01 день.

Надаючи оцінку обґрунтуванню спірного рішення, суд враховує таке.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 Розділу Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із застосуванням статті 55 Закону № 796-XII, для підтвердження права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку заявником надається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

В ході судового розгляду справи встановлено, що згідно з довідкою виконавчого комітету Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 02.09.2024 року №1001 ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно дійсно проживає (проживала) та зареєстрована (була зареєстрована) за адресою: с. Словечне з 26.04.1986 року по 26.08.1987 рік; з 21.06.1994 року по даний час.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 11.10.2024 року №1116 ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживала без реєстрації в своїх батьків під час декретної відпустки по догляду за дитиною до 3-х років в період з 01.10.1990 р.-31.12.1990 р; з 01.01.1991 р. по 30.05.1991 р. та з 01.10.1991 р. по 31.12.1991 р.; з 01.01.1992 р. по 31.05.1992 р. та з 01.10.1992 р. по 31.12.1992 р. за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава видачі довідки: твердження свідків: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області 21.01.2000 року; ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Овруцьким РВ УМВС України в Житомирській області 23.09.1997 року.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, заяву про призначення пенсії подано до пенсійного органу 04.09.2024 року, спірне рішення винесено 11.09.2024 року, надана до суду довідка виконавчого комітету Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області №1116 датована 11.10.2024 року, тобто до заяви про призначення пенсії позивачка не надавала вказану довідку, а відповідно їй і не могло бути надано та не надано оцінку відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення.

Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року справі №572/456/17, виходячи з того, що підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіоактивного забруднення, наголосив, що під час розгляду справи щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ потрібно перевірити, чи постійно проживав або постійно працював позивач у зоні гарантованого добровільного відселення.

Щодо доводів позивача про те, що факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення підтверджується посвідченням потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд зазначає, що відповідно до зазначеного посвідчення позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом № 796-ХІІ, тобто підтверджує права на пільги і компенсації, встановлені Законом № 796-ХІІ. Однак право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки постійного проживання, роботи, але не більше 6 років, виникає за умови, що позивач станом на 01.01.1993 постійно прожила або відпрацювала у цій зоні не менше трьох років. Вказане посвідчення підтверджує лише статус особи, яка потерпіла внаслідок ЧАЕС.

Таким чином, суд погоджується з висновками відповідача про непідтвердження позивачем факту постійного проживання станом на 01.01.1993 не менше трьох років в зоні гарантованого добровільного відселення та відсутність у неї права на зменшення пенсійного віку, а відтак відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії.

Разом з тим, суд враховує твердження позивача, що посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує особливий статус. Однак, вважає за необхідне вказати, що вказаним Законом №796-ХІІ підтверджується, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії. Однак, користування пільгами, визначеними Законом, та наявність лише посвідчення відповідної категорії не є безумовною підставою для призначення пенсії зі зниженням віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання відповідачем доводів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність його рішень, дій чи бездіяльності, позивач має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач довів, що він діяв в межах повноважень та в спосіб, передбачений законом, а тому позов безпідставний та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко