Справа № 520/10101/25
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року № 520/10101/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Заічко О.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Комунального підприємства «Центральний парк» (вул. Сумська, буд. 81,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61023, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01601, м. Київ, вул. Городецького архітектора, 13, ), третя особа: Заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяни Ігорівни (вул. Городецького архітектора, буд. 13,м. Київ,01601, третя особа: Державна податкова служба України (пл. Львівська, буд. 8,м. Київ, 04053, ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяни Ігорівни ВП № 77536306 від 01.04.2025 про закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяни Ігорівни ВП № 77536306 від 01.04.2025 про закінчення виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач, Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що листом Державної податкової служби України за №4144/5/99-00-05-04-02-05 від 26.03.2025 повідомлено відділ про виконання рішення суду. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а отже відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Державна податкова служба України надала пояснення, в яких зазначила, що Державною податковою службою України на виконання рішення суду надано нову індивідуальну податкову консультацію КП «Центральний парк» від 12.02.2025 № 698/ІПК/99-00-21-03-02 ІПК. Отже, Державною податковою службою України виконано постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, а також пояснення третьої особи, зазначає таке.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі № 520/14143/24 було частково задоволено апеляційну скаргу Комунального підприємства «Центральний парк», скасовано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2024 та прийнято постанову, якою визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію від 06.05.2024 за № 2573/ІПК/99-00-21-03-02, а також зобов`язано Державну податкову службу України повторно розглянути запит Комунального підприємства «Центральний парк» на надання індивідуальної податкової консультації від 11.03.2024 за № 227 (вх. ДПС № 1163/ІПК/6 від 18.03.2024), з урахуванням висновків суду.

Державною податковою службою України було надано індивідуальну податкову консультацію від 12.12.2024 № 698/ІПК/99-00-21-03-02, однак вказану індивідуальну податкову консультацію надано без урахування висновків суду, а відтак постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі № 520/14143/24 залишилась невиконаною.

У зв`язку із вказаними обставинами Позивачем було отримано виконавчий лист у справі № 520/14143/24 та 05.03.2025 направлено його для примусового виконання до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України разом із заявою про примусове виконання рішення суду, у якій повідомлено про факт невиконання ДПС України постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі № 520/14143/24.

01.04.2025 заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяна Ігорівна винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №77536306, яку отримано КП «Центральний парк» 10.04.2025.

Позивач, вважаючи протиправною оскаржувану постанову, звернувся з даним позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки; невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно з ч.1, ч.2, ч.3 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, державним виконавцем було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідач, виносячи оскаржувану постанову, виходив з того, що листом Державної податкової служби України №4144/5/99-00-05-04-025-025 від 26.03.2025 повідомлено відділ про виконання рішення суду.

При цьому, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025 зобов`язано Державну податкову служби України повторно розглянути запит Комунального підприємства "Центральний парк" на надання індивідуальної податкової консультації від 11.03.2024 за № 227 (вх. ДПС № 1163/ІПК/6 від 18.03.2024), з урахуванням висновків суду.

Таким чином, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025 зазначено таке.

Згідно з підпунктом 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

За приписами пункту 52.1 статті 52 ПК України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Згідно з пунктом 52.3 статті 52 ПК України за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Приписами пункту 52.4 статті 52 ПК України передбачено, що індивідуальні податкові консультації надаються: в усній формі - контролюючими органами та державними податковими інспекціями; у письмовій формі - контролюючими органами в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональними територіальними органами, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Метою податкової консультації є викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

Водночас обов`язковими складовими письмової податкової консультації є: опис питань, що порушуються платником податків; обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків; висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства. Наявність чи відсутність цих складових у своїй сукупності надають підстави для висновку про належність письмового документа до податкової консультації.

За матеріалами справи Комунальне підприємство «Центральний парк» звернулось до відповідача з заявою про надання роз`яснення з питання, чи виникає у комунального підприємства об`єкт оподаткування податком на додану вартість при отриманні субсидії та поточних трансфертів з місцевого бюджету за КЕКВ 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», які у подальшому використовуються для придбання товарів та послуг.

Крім того, згідно у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025 колегія суддів звертає увагу, що за змістом індивідуальної податкової консультації від 06.05.2024 за № 2573/ІПК/99-00-21-03-02 контролюючим органом зроблено висновок про те, що оскільки Підприємство є безпосереднім виконавцем робіт та послуг, зокрема, як указано у зверненні, забезпечення потреб населення у відпочинку та утримання території та об`єктів парку у належному стані, операції з постачання яких відповідно до пункту 185.1 статті 185 розділу V ПКУ є об`єктом оподаткування ПДВ, то за операціями з постачання таких робіт та послуг, Підприємство зобов`язане визначити податкові зобов`язання з ПДВ та скласти і зареєструвати в ЄРПН податкові накладні у встановлені ПКУ терміни.

Проте, за матеріалами справи оскаржувану консультацію надано ДПС у відповідь на запит позивача, у якому КП «Центральний парк» повідомило, що згідно з паспортом бюджетної програми місцевого бюджету на 2024 рік КП «Центральний парк» отримує з місцевого бюджету фінансову підтримку за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установа, організаціям)» по бюджетній програмі: інші заходи в галузі культури і мистецтва, у зв`язку з чим виникає запитання чи виникає у комунального підприємства об`єкт оподаткування податком на додану вартість при отриманні комунальним підприємством субсидій та поточних трансфертів з місцевого бюджету за КЕКВ 2610, які у подальшому використовуються для придбання товарів та послуг.

При цьому, за змістом запиту на надання індивідуальної податкової консультації від 11.03.2024 позивач не вказував, що він є безпосереднім виконавцем вищевказаних робіт та послуг, а забезпечення потреб населення у відпочинку та утримання території парку в належному стані є безпосередньо статутною діяльністю та метою, з якою КП «ЦП» створювалося.

До того ж жодної інформації про укладання будь-яких договорів, актів, накладних на виконання робіт або постачання товарів, у яких КП «ЦП» було б виконавцем робіт або постачальником товарів, а розпорядник бюджетних коштів, який перераховував згадані вище субсидії та поточні трансферти, був замовником, у запиті позивача зазначено не було.

Викладені вище обставини свідчать про неналежний розгляд відповідачем звернення позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про неповне з`ясування державним виконавцем обставин, що мають значення для справи та належного виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні Юрій Миколайович Іванов проти України наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу №1 Конвенції (справи Войтенко проти України, Горнсбі проти Греції).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (Піалопулос та інші проти Греції, Юрій Миколайович Іванов проти України, Горнсбі проти Греції).

Варто також зауважити, що у справах Шмалько проти України, Іммобільяре Саффі проти Італії ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (до прикладу справа Сук проти України).

Отже, виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваних постанов державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесено за відсутності доказів, які б підтверджували факт повного виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.12.2022 у справі №340/5200/21, від 08 грудня 2022 року у справі №457/359/21, від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18, від 13 грудня 2021 року у справі №520/6495/2020, від 02 листопада 2023 року по справі №580/4398/22.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про недоведеність відповідачем правомірності своїх дій, а тому постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяни Ігорівни ВП № 77536306 від 01.04.2025 про закінчення виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Отже, в разі скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст. 255, ст. 287, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства «Центральний парк» (вул. Сумська, буд. 81,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61023, ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01601, м. Київ, вул. Городецького архітектора, 13, ), третя особа: Заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяни Ігорівни (вул. Городецького архітектора, буд. 13,м. Київ,01601, третя особа: Державна податкова служба України (пл. Львівська, буд. 8,м. Київ,04053, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяни Ігорівни ВП № 77536306 від 01.04.2025 про закінчення виконавчого провадження.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01601, м. Київ, вул. Городецького архітектора, 13, ) на користь Комунального підприємства «Центральний парк» (вул. Сумська, буд. 81,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61023, ) сплачений судовий збір у сумі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Заічко О.В.