Справа № 460/9048/25
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2025 року м. Рівне №460/9048/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасування рішення №000081 від 22 квітня 2025 року Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 5093,00грн; 2) визнати протиправним та скасувати рішення №000082 від 22 квітня 2025 року Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про рекламу у розмірі 1700,00грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що штраф накладений з порушенням шестимісячного строку, тобто поза межами строків, встановлених чинним законодавством. Крім того, відповідач при проведенні заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про рекламу повинен був дотримуватися вимог порядку його проведення, встановленого Законом № 877, чого відповідачем зроблено не було, що є порушенням відповідачем процедури, встановленої цим Законом. Також відповідачем не наведено жодних доказів наявності порушень законодавства про рекламу. На переконання позивача, вищенаведене свідчить про те, що відповідач допустив процедурні порушення, які не можна вважати формальними та які свідчать про наявність підстав для визнання протиправними та скасування оспорюваних рішень.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому останній заперечує проти вимог. Свої заперечення аргументує тим, що в ході проведення моніторингу посадовою особою відповідача під час здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу в м. Рівне було встановлено порушення законодавства про рекламу позивачем про що були складені протоколи № 67, № 68 від 22.04.2025, в якому встановлено порушення вимог ч.4 ст. 8, ч.2 ст. 26 Закону України «Про рекламу». З приводу порушення процедури проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), то відповідач вказав на те, що приписи Закону № 877 на відносини, пов`язані з контролем за дотриманням законодавства про рекламу, не поширюються. На переконання відповідача, останній наділений повноваженнями та функціями контролю за дотриманням законодавства України про рекламу тільки згідно до приписів Закону України «Про рекламу» та Порядку № 693. Відповідач вважає, що у даних правовідносинах він діяв в межах повноважень відповідно до законодавства та встановленої законом процедури. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 26.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши позовну заяву, відзив на неї, з`ясувавши обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд враховує наступне.

Громадянин Туреччини Атакли Хюсеїн здійснює свою діяльність в Україні як фізична особа-підприємець, зареєстрований за місцезнаходженням у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та є орендарем приміщення магазину «ZEUS ORAMASDES» у АДРЕСА_2 .

Основним видом діяльності за КВЕД є 47.71 Роздрібна торгівля одягом у спеціалізованих магазинах.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача до відповідача, останній листом № 10-17/01-11/2500-25 від 14.05.2025 повідомив, що головним спеціалістом сектору контролю за рекламою та дотриманням анти тютюнового законодавства управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області, ОСОБА_2 , 26.09.2024 проводився моніторинг реклами, в результаті якого було виявлено розміщення та розповсюдження зовнішньої реклами з порушенням законодавства про рекламу.

Отже моніторинг здійснювався відповідачем, у даному випадку, 26.09.2024.

В ході проведення цього заходу, посадовою особою відповідача було виявлено розміщення та розповсюдження зовнішньої реклами з порушенням вимог законодавства про рекламу, про що надані фотокопії реклами, зафіксованої під час моніторингу за допомогою фотоапарату (інвентаризаційний № 41025840 Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області). Реклама розповсюджувалась для невизначеного кола осіб з інформацією: «ПОВНИЙ РОЗПРОДАЖ». Вищезазначена реклама з порушенням вимог законодавства про рекламу розміщена на зовнішній поверхні будинку АДРЕСА_2 .

Під час дослідження реклами відповідачем встановлено, що така розповсюджувалась із порушенням ч. 4 ст. 8 Закону України «Про рекламу», а саме: реклама не містить відомості про дату початку і закінчення дії знижки ціни на товар, розпродаж, а також реклама не містить відомості про співвідношення розміру нової ціни до попередньої реалізації товару.

На запити-вимоги відповідача від 04.10.2024 № 05-04-17/01-11/3262-24, від 20.11.2024 № 05-04-17/01-11/3943-24, від 24.12.2024 № 05-04-17/01-11/4450-24, які були направлені на адресу місцезнаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та на адресу місця здійснення господарської діяльності щодо надання інформації про найменування і місцезнаходження виробника, рекламодавця та розповсюджувача реклами та щодо достовірної вартості виготовленої та розповсюдженої реклами з наданням підтверджуючих документів, позивач запитуваної інформації не надав, чим також порушив ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу».

01.04.2025 відповідачем складені протоколи № 67, № 68 про порушення законодавства про рекламу.

На підставі даних протоколів, посадовою особою відповідача прийняті рішення № 67, № 68 від 02.04.2025 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відносно позивача.

Надалі, 22.04.2025 відповідачем винесені протоколи засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу № 67, № 68 і цією ж датою ухвалені рішення:

- № 000081, яким на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф за порушення законодавства про рекламу, яке полягає у тому, що «для невизначеного кола осіб на зовнішній поверхні будинку АДРЕСА_2 розповсюджувалась реклама із інформацією «Повний розпродаж». В процесі дослідження реклами встановлено, що зазначена реклама розповсюджувалась із порушенням частини 4 статті 8 Закону України «Про рекламу», реклама про зниження ціни на товар, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення дії знижки ціни на товар, розпродаж, а також про співвідношення розміру нової ціни до попередньої ціни реалізації товару або про розмір знижки». За ненадання інформації щодо достовірної вартості виготовленої та розповсюдженої реклами та порушення вимог ч.7 ст. 27 Закону України «Про рекламу» було застосовано штраф у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів (5093,00грн);

- № 000082, яким на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф за порушення законодавства про рекламу, що виявилось у тому, що «для невизначеного кола осіб на зовнішній поверхні будинку № 135, на вул. Соборна міста Рівне розповсюджувалась реклама із інформацією «Повний розпродаж». В процесі дослідження реклами встановлено, що зазначена реклама розповсюджувалась із порушенням частини 4 статті 8 Закону України «Про рекламу», реклама про зниження ціни на товар, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення дії знижки ціни на товар, розпродаж, а також про співвідношення розміру нової ціни до попередньої ціни реалізації товару або про розмір знижки». За неподання інформації, передбаченої ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу», відповідно до ч. 6 ст. 27 Закону України «Про рекламу», було застосовано штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів (1700,00грн).

Вважаючи вищевказані рішення протиправними та такими, що порушують права та інтереси позивача, останній звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинами, суд враховує таке.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що визначає засади рекламної діяльності в Україні та регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, є Закон України «Про рекламу» від 03.07.1996р. № 270/96-ВР (далі - Закон № 270).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 270 контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за дотриманням законодавства про захист прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами (у тому числі щодо спорудження житлового будинку) та щодо змісту реклами про вакансії (прийом на роботу), а також щодо виконання вимог частини десятої статті 8 цього Закону, крім випадків, якщо зазначена реклама є рекламою азартних ігор та організаторів азартних ігор.

Частина 2 статті 26 Закону № 270 визначає, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право:

- вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства;

- вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю;

- надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень;

- приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження;

- приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Підпункт 9 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667 (далі - Положення № 667) передбачає, що Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, приймає рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.

Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи (п.7 Положення № 667).

Отже на Держпродспоживслужбу, у тому числі, і на її територіальні органи, покладено функції, зокрема, у сфері захисту прав споживачів щодо захисту прав споживачів реклами, у тому числі, щодо накладення штрафів на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами.

Питання щодо накладення штрафів на осіб, винних у порушенні законодавства про рекламу, врегульовані Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Кабінету Міністрів України від 26.05.2004р. № 693, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 693).

Підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу та накладення штрафу, є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів (п. 2 Порядку № 693).

Пунктом 16 Порядку № 693 передбачено, що у разі наявності підстав для накладення штрафу за результатами розгляду справи уповноважена особа приймає рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Отже, нормами Порядку № 693 врегульовано питання оформлення документів, на підставі яких порушується розгляд справи про порушення законодавства про рекламу.

Стаття ж 26 Закону № 270 визначає повноваження Держпродспоживслужби щодо контролю за дотриманням законодавства про рекламу, зокрема, вимагати від суб`єктів господарювання пояснень і документів, пов`язаних із рекламою та приймати рішення про визнання реклами такою, що порушує закон, і накладати штрафи.

Виходячи з аналізу положень ст. 26 Закону № 270 та Порядку № 693 можна прийти до висновку, що у провадженні у справах про порушення законодавства про рекламу оформлюються наступні процесуальні документи: протокол про порушення законодавства про рекламу, протокол засідання та рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Водночас, виявлення ознак порушення законодавства про рекламу, Закон № 270 не пов`язує з проведенням перевірок чи інших спеціальних заходів контролю, оформлення направлень на перевірку, повідомлень на перевірку, актів перевірок, тобто, оформлення таких документів згаданим Законом не передбачено.

Виходячи з терміну «реклама», Держпродспоживслужба та її територіальні органи здійснюють контроль за розповсюдженням саме інформації (реклами), а не перевіряють господарську діяльність рекламодавців, розповсюджувачів та виробників реклами. А оскільки положення щодо регулювання питання контролю за дотриманням законодавства про рекламу містяться у Законі № 270, є спеціальними нормами, тому саме вони мають застосовуватися пріоритетно порівняно із Законом № 877.

Таким чином, саме Закон № 270 є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері реклами, включаючи контроль за її дотриманням.

Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 07.04.2025 у справі № 280/275/24, де у пунктах 30, 31, 32 Суд вказав, що Закон № 270 не містить детального опису процедури перевірок, як це передбачено Законом № 877 (видача наказу чи оформлення направлення). Натомість він зосереджений на матеріальних аспектах виявленні порушень і застосуванні санкцій. Верховний Суд зауважив, що контроль за дотриманням законодавства про рекламу не є заходом державного нагляду (контролю) у розумінні Закону № 877.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що норми Закону № 877 не можуть поширюватися на норми Закону № 270 в частині проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю).

Отже посилання позивача на недотримання відповідачем процедурних порушень порядку проведення заходу державного нагляду (контролю), встановленого приписами Закону № 877, є безпідставними і необґрунтованими та спростовуються вищенаведеними правовими висновками Верховного Суду, які є застосовними до правовідносин і у даній справі, виходячи з вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

У цьому контексті є неприйнятними і посиланням позивача про необхідність застосування у даних правовідносинах у наведеному вище питанні процедурних порушень, правових позицій Верховного Суду, сформованим цим Судом у 2021-2022 роках, з огляду на те, що за загальним правилом підлягає застосуванню правова позиція Верховного Суду, яка сформована у часі пізніше, а відтак, саме правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 07.04.2025р. у справі № 280/275/24, підлягає застосуванню у даних правовідносинах.

Щодо аргументів позивача з приводу порушення строків накладення адміністративно-господарських санкцій.

За змістом ст. 250 ГК України, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, законами України "Про валюту і валютні операції", "Про банки і банківську діяльність", "Про платіжні послуги" та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на податкові та митні органи.

Дія цієї статті не поширюється на адміністративно-господарські санкції, передбачені законами України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" та "Про загальну безпечність нехарчової продукції", "Про Національний реєстр викидів та перенесення забруднювачів".

Разом з тим, як наведено вище по тексту, питання щодо накладення штрафів на осіб, винних у порушенні законодавства про рекламу врегульовані Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом п. 2-4 Порядку № 693 підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів.

Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, передбачені статтею 27 Закону України «Про рекламу», приймають Голова Держпродспоживслужби, його заступники, керівники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники (далі - уповноважені особи).

Уповноважена особа розпочинає розгляд справи не пізніше трьох робочих днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку.

Справа розглядається уповноваженою особою не пізніше 30 календарних днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку (п. 6 Порядку № 693).

Наведені положення права дають підстави для висновку про те, що саме дата винесення протоколу про порушення законодавства про рекламу, є днем виявлення порушення, відповідно, є датою, з якої відраховується шестимісячний строк для застосування штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Матеріалами справи стверджується, що протоколи про порушення законодавства про рекламу складені 01.04.2025, а оскаржувані рішення про накладення штрафу, винесені 22.04.2025, тобто в місячний термін.

Варто зазначити, що зроблені відповідачем 26.09.2024 фото реклами, не констатують факт виявлення порушення, а є об`єктом для подальшого дослідження у справі про порушення законодавства про рекламу, що включає в себе різні заходи, в тому числі отримання відповідей на запити, за потреби проведення експертиз тощо. При цьому, протокол про порушення законодавства про рекламу складається лише за наявності достатніх підстав для його складення.

З огляду на викладене, строки застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій відповідачем не порушені, тому твердження позивача з цього приводу, є безпідставними.

Проте, досліджуючи питання дотримання відповідачем процедури застосування до позивача штрафу, судом встановлено наступне.

Приписи Порядку № 693 у редакції, чинній на дату складення протоколів про порушення законодавства про рекламу, не містили обов`язку відповідача прийняти рішення про початок розгляду справи, позаяк прийняття згаданого рішення було передбачено попередньою редакцією Порядку № 693, яка діяла до 15.11.2023.

Однак судом встановлено, що відповідачем такі рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу стосовно позивача все ж були ухвалені (№ 67, № 68 від 02.04.2025).

В даному випадку суд зазначає, що складання такого рішення про початок розгляду справи з урахуванням попередньої редакції Порядку № 693, яка діяла до 15.11.2023р., не можна вважати процедурним порушенням, яке вплинуло на результат розгляду справи щодо позивача, оскільки є формальним і не може бути підставою для визнання протиправним та скасування спірних рішень.

Натомість суд констатує порушення відповідачем процедури, встановленої чинним законодавством, з приводу виконання обов`язку інформування позивача про початок здійснення адміністративного провадження, а також про процедурні рішення і процедурні дії в такому провадженні, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 270 органи державної влади зобов`язані повідомляти рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами про розгляд справ про порушення ними вимог законодавства про рекламу не менше ніж за п`ять робочих днів до дати розгляду справи.

Частиною 3 цієї ж статті закону встановлено, що розгляд і вирішення адміністративних справ, передбачених цим Законом, здійснюються відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про адміністративну процедуру», принципами адміністративної процедури є: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.

Положенням ст. 17 даного закону встановлено, що особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи. Адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків. Особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1-6 ст. 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи, залучаються адміністративним органом для надання пояснень і для участі у процедурних діях шляхом вручення (направлення) запрошення (ч. 1).

Запрошення учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, здійснюється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня відповідної процедурної дії. Цей строк може бути зменшено у разі, якщо обставини вимагають прийняття рішення у найменший строк, про що у запрошенні надається обґрунтоване пояснення. Запрошення вручається особисто під підпис, надсилається поштовим відправленням або іншими засобами зв`язку (телефоном, електронною поштою тощо) за наявними у справі контактними даними, про що в матеріалах справи робиться відповідний запис (ч. 2).

У запрошенні зазначаються: 1) найменування та адреса адміністративного органу; 2) назва справи, статус та мета, з якою запрошується учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи; 3) дата, час і місце, куди запрошується учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи; 4) контактний номер телефону та адреса електронної пошти адміністративного органу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) посадової особи адміністративного органу, яка розглядає справу; 5) інші відомості (за потреби) (ч. 3).

Відсутність запрошеного належним чином учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, не перешкоджає вчиненню процедурних дій, якщо це не впливає на належний розгляд справи (ч. 4).

Адміністративний орган повідомляє учасника адміністративного провадження, особу, яка має право брати участь в адміністративному провадженні, про початок здійснення адміністративного провадження, а також у випадках, передбачених цим Законом, - про процедурні рішення і процедурні дії в такому провадженні. Повідомлення надсилається невідкладно з дотриманням вимог, встановлених цією статтею для запрошення. Учасник адміністративного провадження, особа, яка сприяє розгляду справи, отримують повідомлення особисто, крім випадків, якщо вони сповістили адміністративний орган про відповідне уповноваження свого представника на отримання повідомлень. У такому разі повідомлення має бути адресовано представнику та вважається таким, що надіслано учаснику адміністративного провадження, особі, яка сприяє розгляду справи, особисто. За наявності обґрунтованих причин повідомлення може надсилатися в інший строк (граничний строк), встановлений законом (ч. 5).

Поштове відправлення надсилається поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення), за бажанням учасника адміністративного провадження, особи, яка сприяє розгляду справи, - кур`єром за додаткову плату, на адресу місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідної особи або на іншу адресу, яку особа вказала для офіційного листування з нею (ч. 6).

За змістом пунктів 5, 7-13 Порядку № 693 уповноважена особа з урахуванням положень статті 32 Закону України «Про адміністративну процедуру» повідомляє суб`єкту реклами про дату, час та місце розгляду справи поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій або шляхом вручення повідомлення суб`єкту реклами або його представнику, якщо суб`єкт реклами сповістив уповноважену особу про відповідне уповноваження свого представника на отримання повідомлень, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої особи, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

У повідомленні зазначаються права та обов`язки суб`єкта реклами, зокрема інформація про право бути присутнім під час розгляду та вирішення справи, порядок ознайомлення з матеріалами, а також способи подання пояснень і зауважень та строк, протягом якого суб`єкт реклами має право їх подати (п. 5).

У разі надходження від суб`єкта реклами або його представника клопотання про відкладення розгляду справи уповноважена особа переносить дату та час розгляду справи у межах загального строку розгляду такої справи (п. 7).

Справа розглядається за участю суб`єкта реклами або його представника (п. 8).

Справа розглядається без участі суб`єкта реклами або його представника у разі його неявки за умови його поінформування відповідно до пункту 5 цього Порядку та ненадходження від нього клопотання про перенесення дати та часу розгляду справи, зазначеного в пункті 7 цього Порядку (п. 9).

Уповноважена особа за клопотанням суб`єкта реклами або з власної ініціативи, а також у випадках, передбачених законом, залучає до участі у справі особу, яка сприяє розгляду справи, - свідка, експерта, спеціаліста, перекладача (п. 10).

До початку розгляду справи уповноважена особа, яка її розглядає, роз`яснює суб`єкту реклами або його представнику та у разі присутності особам, які сприяють розгляду справи (далі - учасники), їх права та обов`язки (п. 11).

Під час розгляду справи заслуховуються пояснення та зауваження учасників (у разі наявності таких пояснень та зауважень), досліджуються матеріали та обставини справи і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу (п. 12).

Учасники мають право ознайомлюватися з матеріалами справи (крім відомостей, що відповідно до закону належать до інформації з обмеженим доступом), робити з них витяги, копії тощо, зокрема з використанням технічних засобів, під час здійснення та після завершення розгляду справи про накладення штрафу, отримувати інформацію про процедурні дії та процедурні рішення, вчинені (прийняті) під час розгляду справи (п. 13).

Отже, наведеними нормами права чітко встановлено, що справи про порушення законодавства про рекламу в обов`язковому порядку розглядаються за участю суб`єкта реклами або його представника. Винятком може бути лише неявка такого суб`єкта чи його представника за умови його належного поінформування чи ненадходження від нього клопотання про перенесення дати та часу розгляду справи.

Проте, судом встановлено, що відповідачем, на виконання згаданих вище вимог чинного законодавства, не було повідомлено позивача ні про прийняття протоколу про порушення законодавства про рекламу, ні про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу. Відповідачем не було сформовано і запрошення чи повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про рекламу. Доказів зворотного суду не надано і судом не встановлено.

Суд стверджує, що допущені відповідачем порушення процедури притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про рекламу свідчать про те, що ним порушено спосіб реалізації владних управлінських функцій.

Такими діями відповідач фактично позбавив позивача гарантованого законом права на участь в адміністративному провадженні, що є істотним порушенням, позаяк позбавлено позивача права на захист, зокрема, надання пояснень, відповідних доказів на свій захист, які б могли свідчити про відсутність порушень, та як наслідок, прийняття негативного рішення.

Суд зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Суд вважає, що встановлені в ході розгляду даної справи обставини щодо порушення процедури притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про рекламу, за наслідками якої і було прийнято оскаржувані рішення, є достатніми для висновку про їх протиправність, а тому відсутня необхідність перевірки порушень, визначених в цих рішеннях.

За правилами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому, відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи позивач належними та допустимими доказами довів обґрунтованість заявлених позовних вимог, тому суд прийшов до висновку про задоволення позовної заяви.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 КАС України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 22 квітня 2025 року № 000081; №000082, в повному обсязі.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області судовий збір у сумі 2422,40грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 26 червня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області (вул. Малорівненська, 91, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33025, ЄДРПОУ/РНОКПП 40309748)

Суддя Т.О. Комшелюк