Справа № 371/534/25
Суддя: Кириленко М. О.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний № 371/534/25
Номер провадження № 2-адр/371/2/25
"25" червня 2025 р. м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області
у складі: головуючого судді Кириленко М.О.
за участю секретаря судового засідання Петренко В.А.
розглянувши заяву адвоката Божка Михайла Івановича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Божок Михайло Іванович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП,
Адвокат Божок Михайло Іванович, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу в сумі 10 000, 00 гривень.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що рішенням суду від 06.06.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП задоволено повністю. Скасовано постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № №743/3 від 01 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 25 000 гривень. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 1 211, 20 гривень судового збору. Питання про витрати на правничу допомогу в сумі 10 000, 00 гривень при ухваленні рішенні вирішено не було.
Ухвалою суду від 16.06.2025 заяву прийнято до провадження та призначено судовий розгляд.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Представник позивача адвокат Божок М.І. в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу, причини неявки суду не повідомив.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подану заяву про ухвалення додаткового рішення, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви і вирішення її по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 252 КАС України визначено, що саме суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
За вимогами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За змістом частин другої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
У разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз вищенаведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Крім того, у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.
Аналізуючи наведені правові норми, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 та від 31 березня 2020 року у справі № 726/549/19.
З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Божок М.І., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС 5143/10, виданого 31.01.2014 Радою адвокатів Київської області (Адвокат) з однієї сторони, та ОСОБА_1 (Клієнт), укладено договір про надання правничої допомоги від 03.04.2025, відповідно до умов якого Адвокат бере на себе зобов`язання надати необхідну правничу допомогу Клієнту у справі щодо оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №743/3 від 1 квітня 2025 року про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП, а також при розгляді вказаної справи судах всіх інстанцій. Адвокат приймає на себе зобов`язання бути представником Клієнта у вказаній цивільній справі та здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами цього Договору та з усіма правилами представництва, які передбачені чинним законодавством України.
Відповідно до пункту 3 Договору, виплата гонорару та компенсація додаткових витрат, Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за попередньою домовленістю та відповідно до акту виконаних робіт, при цьому сторони узгодили, що вартість однієї години роботи Адвоката становить 2000 (дві тисячі) грн.
Якщо внаслідок вжитих Адвокатом заходів щодо Клієнта прийнято позитивне рішення, за домовленістю, також виплачується винагорода.
Клієнт, погоджуючись з проведеним інших витрат, платних послуг (проведення досліджень, тощо) компенсує їх Адвокатові, а у разі відсутності коштів на їх оплату своєчасно повідомляє про це Адвоката і погоджується з тим, що відмова в проведенні запропонованих Адвокатом заходів може вплинути на результативність виконання доручення згідно Договору.
За дорученням Клієнта виплата Адвокату гонорару та оплата витрат може бути здійснена третіми особами.
Судом встановлено, що на підтвердження понесених позивачем судових витрат адвокатом надано: договір про надання правничої допомоги від 3.04.2025, акт виконаних робіт від 10.06.2025, розрахункова квитанція від 10.06.2025.
Відповідно до акту виконаних робіт від 10.06.2025, Адвокат Божок М.І. в інтересах позивача ОСОБА_1 вчинив наступні дії: надання консультації та роз`яснень Клієнту про способи захисту та порядок скасування рішення про притягнення його до відповідальності; складання позовної заяви; представництво інтересів в судових засіданнях Миронівського районного суду Київської області. Загальна вартість за надані послуги складає 10 000, 00 гривень.
Посилаючись на вищевказані докази, представник позивача просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000, 00 грн.
Долученими до позову документами позивачем доведено надання йому адвокатом правничої допомоги у суді.
Згідно висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Оцінюючи характер наданої адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до представлених документів суд враховує, що ця справа не є складною справою, також суд враховує обсяг матеріалів, які отримані адвокатом для додання їх до позовної заяви, а тому вважає, що витрати на правничу допомогу є дещо завищені.
Суд не має застережень до кваліфікації адвоката чи якості виконання ним обов`язків, підготовлених ним документів. Разом з тим, суд, враховуючи складність та категорію цієї справи, дійшов висновку, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи. Суд визнає, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.
Враховуючи ту обставину, що підготовка даної справи вимагала незначного обсягу юридичної і технічної роботи, адвокат був задіяним до одного судового засідання, тому суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу на рівні 10 000, 00 грн є неспівмірним зі складністю цього позову, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг.
Так, витрати зазначені в заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру, а відтак суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 4 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 241-246, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву адвоката Божка Михайла Івановича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення, якою вирішити питання про розподіл судових витрат.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000, 00 грн.
В решті заяви про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Кириленко