Справа № 580/5556/25
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

25 червня 2025 року Справа № 580/5556/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової перевірив матеріали адміністративної справи №580/5556/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

19.05.2025 вх.№25347/25 позивач у позовній заяві просить (редакція 24.06.2025 вх.№32128/25):

- визнати протиправними дії ТЦК щодо взяття позивача на військовий облік та примусової мобілізації;

- зобов`язати ТЦК скасувати рішення про взяття на облік;

- зобов`язати оформити альтернативну (невійськову) службу;

- визнати недійсними наслідки ВЛК, отримані в умовах введення в оману.

Передчасно (до відкриття провадження у справі) просить без дотримання вимог обгрунтування заяви/клопотання викликати посадову особу ОСОБА_2 в якості свідка.

Позивач не визначає стороною відповідну ВЛК і не обирає способу захисту відповідно до ст.5 КАС України. У постанові від 10 лютого 2022 року у справі №160/7153/20 Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого ВЛК рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Позивач зазначає у заяві «у разі якщо ви не можете виконати вимоги вище зазначені (альтернативна служба) то примусити ТЦК повернути мій законний статус невійськовозобов`язаного, який я мав до змін у законі про військову службу НОМЕР_3 », проте не надає заяви до місцевої державної адміністрації для отримання відповідного направлення.

Верховний Суд у справі № 400/3989/19 ЄДРСР 104008947 у п.45 вказав: належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Неналежним відповідачем є особа, яка не повинна і не може відповідати за пред`явленим позовом. У разі якщо за змістом норми матеріального права, що належить застосуванню за вимогою позивача, учасником спірних відносин та зобов`язаною особою є інша, ніж особа, до якої пред`явлено позов, підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою від 26.05.2025 позовну заяву залишено без руху, 11.06.2025 продовжений строк для усунення недоліків та надано позивачеві додатково три дні з дати отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

17.06.2025 за вх.№30997/25 позивач надав до суду клопотання в якому просив забезпечити особисту участь у судовому засіданні задля усного виступу у судовому засіданні з метою донести позицію по суті справи, проте судом провадження у справі не відкрите.

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, що є протилежними тим, що переслідує позитивне право (постанова Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 381/4598/21).

23.06.2025 за вх.№31865/25 клопотання про виклик свідка, 24.06.2025 за вх.№32124/25 пояснення та повідомив, що зараз на нього відкрита справа за нібито ухилення, 24.06.2025 за вх.№32126/25 заява про розгляд справи.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (висновки у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18, у справі №910/7164/19).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасником судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4 ст.45 КАС України).

Оскільки суд ухвалив, що позивачем недоліки можуть бути усунуті шляхом надання: обґрунтування змісту і характеру якого саме порушеного права (інтересу) позивача з якого часу і у порушення яких приписів нормативно-правових актів допущено обраним відповідачем; редакції позовної заяви з урахуванням вимог ч. 1 ст. 5 КАС України; надання до суду клопотання про витребування доказів із зазначенням який доказ витребовується, обставини, що може підтвердити цей доказ, або аргументи, що він може спростувати, підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа, заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, обрати належного відповідача з урахуванням компетенції та правильного найменування з виконанням вимог п.2 ч.5 ст.160 КАС України, то станом на 25.06.2025 позивачем не виконані вимоги ухвали суду. Можливі порушення ВЛК під час призову не є свідченням непридатності. Питання визначення діагнозу та придатності є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу. Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність лише у межах дотримання процедури прийняття таких, позаяк суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суд не є спеціалізованою установою в медичній сфері.

Верховний Суд 13.04.2022 у справі № 160/11095/20 зазначив, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, що застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви.

Верховний Суд у справі № 580/4217/24 адміністративне провадження № К/990/28630/24 застосував висновки ВС у справах № 520/11767/23, № 640/36713/21, зазначивши: надані процесуальним законодавством особі права кореспондуються із передбаченим обов`язком добросовісно ними користуватися (ЄДРСР 122226765). Правові висновки із вказаного питання були викладені Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 07.04.2021 у справі № 9901/23/21, відповідно до яких саме з метою виконання завдання адміністративного судочинства сторона у справі має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей, така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами. Відповідні заходи передбачені у частинах третій і четвертій статті 45, частині восьмій статті 139, частині першій статті 144, пункті 5 частини першої статті 145, статті 149 КАС України (п.28 у постанові ВС від 10 жовтня 2024 року у справі № 580/4217/24 ЄДРСР 122226765).

ВПВС у справі № 990/150/23 у п.28 постанови зазначає: реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 КАС України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту; п.33 - звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права; п. 37 зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову; п.43 - формулювання прохальної частини позову із зазначенням альтернатив можливих способів захисту порушеного права є таким, що не відповідає положенням КАС України.

ВП ВС виснувала, що суб`єктивне / власне розуміння правових наслідків акта, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можуть вважатися об`єктивною причиною, що перешкоджає захищати свої права у строки, встановлені процесуальним законом. Помилкове уявлення про відсутність порушення прав протягом тривалого періоду не може виправдовувати пасивної поведінки позивача та його процесуальної бездіяльності (справа №990/20/25 ).

Позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк (п.1 ч.4 ст. 169 КАС України).

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.01.2023 у справі № 9901/278/21.

Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до неї документів, позаяк вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконано, тому матеріали позовної заяви належать поверненню позивачеві.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.3 ст.45 КАС України). З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер (п.3 ч.2 ст.45 КАС України).

Право на свободу віросповідання має як зовнішній, так і внутрішній аспекти, й об`єднання з іншими людьми у релігійні організації як соціальні структури є лише однією з альтернативно можливих форм його зовнішнього вираження. Відмовляючись від служби у ЗСУ з міркувань совісті, особа має продемонструвати наявність у неї відповідних глибоких, щирих та послідовних релігійних переконань певними даними, крім власних слів і тверджень близьких осіб (інформацією про публічні висловлювання у минулому такої світоглядної позиції, участь у суспільних рухах пацифістської спрямованості тощо). Відмова у проходженні невійськової служби особам, що не належать до релігійних організацій, не є обмеженням права на відповідну службу, яке в умовах воєнного стану потребувало б прийняття окремого нормативно-правового акта, оскільки Закон №1975-XII взагалі не наділяє цих осіб правом на виконання військового обов`язку в альтернативний спосіб (висновки Верховного Суду у справі №344/12021/22).

Венеційська комісія 18 березня 2025 року опублікувала висновок за запитом в. о. голови Конституційного Суду України щодо альтернативної служби. Венеційська комісія вважає, що сама природа відмови від військової служби за переконаннями передбачає, що вона не може бути повністю виключена навіть у воєнний час, хоча держави мають обмежену свободу розсуду, особливо в умовах загальної мобілізації. Однак Венеційська комісія підкреслила, що за жодних обставин відмовник за переконаннями не може бути змушений носити або використовувати зброю, навіть для самооборони країни. Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду за результатом розгляду справи 573/406/24 вказав, що перебування держави у правовому режимі воєнного стану є вагомою причиною, щоб вести мову про необхідність виконання військового обов`язку всіма громадянами України (https://sud.ua/uk/news/publication/329899-verkhovnyy-sud-vyskazalsya-ob-otkaze-ot-voennoy-sluzhby-po-religioznym-ubezhdeniyam-obyazannost-zaschischat-ukrainu-vozlagaetsya-na-vsekh-grazhdan-nezavisimo-ot-veroispovedaniya).

Суд вважає за доцільне зазначити, що громадяни України, виконання військового обов`язку для яких суперечить їхнім релігійним переконанням і якщо вони належать до діючих релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю, мають право на проходження альтернативної (невійськової) служби. Для її проходження потрібно звернутись до місцевої державної адміністрації для отримання відповідного направлення (https://guide.diia.gov.ua/view/vydacha-napravlennia-na-prokhodzhennia-alternatyvnoi-neviiskovoi-sluzhby-91dfe9ef-40c3-4190-8224-c39e839d6c4e). Форма заяви передбачає, що особа вказує відомості, зокрема: відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 1999 року № 2066 «Про затвердження нормативно-правових актів щодо застосування Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу» релігійна громада (назва релігійної громади) знаходиться у переліку релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю (https://dszn.smr.gov.ua/wp-content/uploads/2021/02/Zayava-pro-alternativnu-neviskovu-sluzhbu-na-sajt.pdf). Перелік релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.1999 №2066.

У справі № 580/2375/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, суд адміністративний позов задовольнив частково - зобов`язав Управління соціального захисту населення Черкаської районної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про заміну виконання військового обов`язку на альтернативну (невійськову) службу у зв`язку із релігійними (біблійними) переконаннями та звільнення від призову на військову службу за мобілізацією під час воєнного стану, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.

Позивач просить зобов`язати ТЦК скасувати рішення про взяття на облік, проте дату індивідуального акта і найменування суб`єкта владних повноважень не вказує точно і зрозуміло з дотриманням вимог ч.7 ст.161 КАС України.

Добросовісною вважається поведінка, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (висновки Верховного Суду у справі № 357/11125/22).

Позивач просить зобов`язати відповідача розглянути заяву (без дати і кількості аркушів з урахуванням додатків/без додатків) про проходження альтернативної (невійськової) служби відповідно до ст.35 Конституції України, проте згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

ІНФОРМАЦІЯ_2 та /або ІНФОРМАЦІЯ_3 не визначені сторнами справи, проте вимоги сформовані до ТЦК, Черкасьного ТЦК, відповідачем визначений ІНФОРМАЦІЯ_4 / ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У додатках до адміністративного позову надана копія заяви від 28.05.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_6 про направлення на альтернативну (невійськову службу), де позивач стверджує: вперше звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про проходження альтернативної (невійськової служби) - надана відповідь моїм родичам; подав другу заяу - відповіді не отримав, звертаюся до ІНФОРМАЦІЯ_6 втретє, проте заяв/звернень до відповідача до 19.05.2025 (дата реєстрація службою діловодства суду позовної заяви) та/або відповідей та/або доказів про отримання/вручення поштової кореспондеції матеріали позовної заяви у додатках не надано.

Позивач стверджує: з адвокатом Яцюком Максимом Васильовичем укладений договір про надання правової допомоги - на даному етапі не залучаю до участі у судовому процесі; відповідь Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини має значення для справи і підтверджує доросовісність позиції позивача; у 2024 році, керуючись словами посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 , був введений в оману щодо правових наслідків проходження ВЛК, під час проходження ВЛК варто надати документи про релігійні переконання - це буде враховано; про право звернутись зі скаргою до вищих інстанцій для захисту конституційних прав (у множині).

Оскільки позивач не обґрунтовує (не висловлює власне уявлення) зміст і характер якого саме порушеного права (інтересу) позивача з якого часу і у порушення яких приписів нормативно-правових актів допущено саме обраним відповідачем, не наводить обгрунтування на підтвердження своїх переконань з демонстрацією звернення до місцевої державної адміністрації для отримання відповідного направлення на проходження альтернативної (невійськової) служби, не усуває недоліків позовної заяви і формує безпідставний позов, що має очевидно штучний характер, то суд доходить висновку про зловживання позивачем процесуальними правами та достатні підстави для повернення позовної заяви.

Керуючись ст.2, 45, 169, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати зловживанням процесуальними правами ОСОБА_1 подання безпідставного позову.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві разом із доданими матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію ухвали та матеріали адміністративного позову направити позивачеві.

СуддяЛариса ТРОФІМОВА