Справа № 580/3165/25
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції - Трофімова Л.В.
Суддя-доповідач - Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Справа 580/3165/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кузьмишиної О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Північного міжобласного територіального відділення

Антимонопольного комітету України

про визнання протиправним та скасування індивідуального акта,

зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відповідач), в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.01.2025 №60/10-рп/к про відмову у розгляді справи;

- зобов`язати адміністративну колегію Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України повторно розглянути скаргу від 11.11.2024 ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

2. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 позовну заяву було залилено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом окресленням змісту і характеру порушеного права обраним відповідачем у публічно-правовому спорі; надання обґрунтованого клопотання відповідно до ст. 80 КАС України із зазначенням: який доказ витребовується; заходів, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; обрання належного відповідача та юрисдикції і виключної підсудності (ст.27 КАС України).

При цьому, в зазначеній ухвалі суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що безпосередньо у спірному рішенні Відповідачем зазначено, що заявник має право повністю або частково оскаржити розпорядження органу Антимонопольного комітету України до господарського суду.

3. Позивачка подала заяву про усунення недоліків у якій, посилаючись на зазначену ухвалу суду, стверджувала, що справа не підсудна адміністративному суду, що є підставою для застосування норми п.1 ч.1 ст.170 КАС України.

4. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 позовну заяву було повернуто у зв`язку з тим, що Позивачкою не усунуто недоліки позовної заяви, що залишена без руху у встановлений судом строк.

5. Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій просить її скасувати та постановити ухвалу про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування індивідуального акта.

В обґрунтування вимог скарги Апелянта зазначає, що суд першої інстанції, в порушення норми процесуального закону, не застосував пункт 1 частини першої статті 170 КАС України, чим грубо порушено норми статті 242 КАС України, та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Водночас, ОСОБА_1 стверджує, що визначення юрисдикції спору має важливе значення для практичної реалізації принципу доступу до правосуддя.

З цих та інших підстав Апелянтка вважає, що оскаржувана нею ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення апеляційної скарги.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2025 та від 19.05.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду

5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

8. Обставини справи, установлені судом.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11.11.2024 Позивачка повідомила до Антимонопольного комітету України про те, що УКП «Уманьтеплокомуненерго», зловживаючи монопольним становищем, порушено вимоги законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді порушення її інтересів.

Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України прийняло розпорядження від 23.01.2023, яким у розгляді справи за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_1 від 11.11.2024 б/н у зв`язку з невиявленням ознак вчинення Уманським комунальним підприємством «Уманьтеплокомуненерго» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Також у спірному рішенні Відповідачем роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник мас право повністю або частково оскаржити розпорядження органу Антимонопольного комітету України до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 170 КАС України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду першої інстанції з урахуванням доводів Апелянтки, колегія суддів відзначає, що порушення правил предметної юрисдикції є безумовною підставою для відмови у відкритті провадження у справі у відповідності до п.1 ч.1 ст. 170 КАС України. При цьому, відмовляючи у відкритті провадження, суд має роз`яснити позивачу до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

11. Надаючи оцінку доводам Апелянта, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Позивачкою не виконано вимоги ухвали від 31 березня 2025 року в частині окреслення змісту і характеру порушеного права обраним відповідачем у публічно-правовому спорі; надання обґрунтованого клопотання відповідно до ст. 80 КАС України із зазначенням: який доказ витребовується; заходів, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, втім зазначає, що оскаржувана ухвала суду не містить обґрунтувань необхідності залишення позовної заяви без руху з огляду на те, що судом встановлено порушення правил предметної юрисдикції, що є безумовною підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

12. Окрім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що Позивачка подала до суду заяву про усунення недоліків у якій також зазначила, що справа не підсудна адміністративному суду, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі у відповідності до п.1 ч.1 ст.170 КАС України та просила постановити ухвалу у відповідності до процесуального закону.

13. Водночас, як вбачається зі спірної ухвали суду, зазначена вище заява Позивачки судом першої інстанції у відповідності до вимог КАС України не розглянута, оцінка доводам ОСОБА_1 не надана, процесуального рішення про задоволення або про відмову у задоволенні такої заяви не прийнято. Зазначене свідчить про неповноту встановлення судом першої інстанції обставин цієї справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відмову у відкритті провадження у справі.

14. Водночас, колегія суддів відзначає, що предметом позову безпосередньо у цій справі є правомірність/протиправність розпорядження адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.01.2025 №60/10-рп/к про відмову у розгляді справи.

15. Отже Позивачкою фактично оскаржуються дії Антимонопольного комітету України, що виникають з відносин, пов`язаних з захистом економічної конкуренції.

16.Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2019 року (справа № 826/9341/17), від 19 червня 2019 року (справа № 802/385/18-а), від 06 листопада 2019 року (справа № 826/3731/18) неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

17. Спірні правовідносини виникли у зв`язку з оскарженням розпорядження адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.01.2025 №60/10-рп/к.

18. Водночас, статтею 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що цей Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, установлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Пунктом 7 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

19. Таким чином, положеннями ГПК України віднесено розгляд категорії справ у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, до господарського судочинства.

20. Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду.

21. Суд звертає увагу, що фактично Позивачка оскаржує рішення органу Антимонопольного комітету України у сфері відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, що відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України віднесено до компетенції господарських судів.

22. Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, висловлений зокрема у справах № 820/2953/18, № 910/23000/17, № 922/3506/18, № 640/2475/19, відповідно до якого всі справи у спорах, що виникли з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, підлягають розгляду в порядку господарського судочинства і не можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства. Такі справи включають не лише спори, безпосередньо пов`язані з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, та справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, але і інші спори, у тому числі, пов`язані з оскарженням інших дій або бездіяльності органів Антимонопольного комітету України. З огляду на зазначене, до юрисдикції господарських судів віднесено не тільки справи, предметом яких є оскарження рішень Антимонопольного комітету України, а також інші справи, які виникають з правовідносин, які врегульовано законодавством про захист економічної конкуренції.

Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у постанові від 30 липня 2024 року у справі №160/8936/21.

23. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки спір у цій справі виник з приводу оскарження рішення територіального органу АМК, пов`язаного з розглядом справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, то спір у цій справі не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає розгляду за правилами ГПК України.

24. Відтак, оскільки судом першої інстанції не було розглянуто заяву Позивачки від 09.04.2025 по суті, ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду для вирішення заяви про усунення недоліків, зареєстрованої за вх.№18309/25 від 10.04.2025 та прийняття процесуального рішення у відповідності до положень КАС України.

25. При цьому, колегія суддів зазначає про необґрунтованість вимоги Апелянтки про закриття провадження у справі, оскільки провадження в адміністративній справі судом першої інстанції не було відкрито.

26. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

27. Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

28. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 170, 242-244, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 25 червня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина