Справа № 541/2184/25
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/2184/25
Номер провадження 2-а/541/66/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 червня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Жага Е.Г., звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Свій позов мотивував тим, що 29.07.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 була винесена постанова №432 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Згідно вказаної постанови « ОСОБА_2 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості його скласти на місці вчинення згідно ст. 259 КУпАП. Представники ІНФОРМАЦІЯ_2 24.06.2024 належним чином сповістили ОСОБА_2 про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 25.06.2024. ОСОБА_2 у визначений час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причини неявки не повідомив, тобто в особливий період не виконав вимоги абз. 3 п. 1 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». На ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. при розгляді протоколу позивач не був присутній, не мав можливості надати пояснення, докази та заперечення, копія постанови йому не була вручена, про що свідчить відсутність підпису на постанові, про існування якої він дізнався 02.06.2025, коли з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за довідкою про надання йому відстрочки. Вважає дану постанову незаконною з наступних підстав. Так, в постанові не зазначено, ким позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке саме правопорушення було вчинено ним та у зв`язку з чим на місці його вчинення неможливо скласти протокол. Не вказано також ким ОСОБА_2 був сповіщений про необхідність прибуття на 25.06.2024, чи мала ця особа повноваження, яким саме чином позивач був сповіщений та з якою метою він викликався. В постанові зазначено, що ОСОБА_2 не виконав вимоги абз. 3 п. 1 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положення якої стосуються граничного віку перебування на військовій службі, складається з двох частин, перша з семи пунктів без абзаців, друга з одного абзацу. Відповідно не зрозуміло, які саме вимоги та якого закону ОСОБА_2 порушив. Також, в постанові не зазначено, який протокол розглядався, хто його складав, чи повідомлена особа, відносно якої складено протокол про дату, час та місце розгляду справи, докази, на підставі яких ця постанова винесена. Постанова №432 не містить посилання на докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення (пояснення свідків, акт, фото- чи відеозапис тощо відповідно до ст. 251 КУпАП), на підставі яких суб`єктом владних повноважень було прийнято рішення у формі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Сама по собі постанова за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Про вказану постанову ОСОБА_2 дізнався 02.06.2025, що підтверджується копією постанови про відкриття провадження та інформацією про виконавче провадження. Відповідно до долученої до постанови квитанції про направлення її копії позивачу не можливо встановити, що вона була йому вручена, так як трекінг поштового відправлення не зареєстрований в системі Укрпошти. Вважає це поважною причиною пропуску на оскарження постанови. Крім того, постанова №432 від 29.07.2024 направлена на виконання лише 09.12.2024, тобто з порушенням тримісячного строку на її направлення на виконання. Просив визнати причини пропуску строку на оскарження постанови №432 від 29.07.2024 поважними та поновити строк, скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 №432 від 29.07.2024 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

11.06.2025 до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву ОСОБА_2 , згідно якого просили відмовити у задоволенні позовних вимог, а провадження по справі закрити з огляду на наступне. На підставі Указу Президента України від 24.02.2022року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України № 2105-IX від 24.02.2022 року оголошується та проводиться на території України загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та діє і на даний час. 20.07.2025 було доставлено приводом поліції, а саме, лейтенантом поліції Миргородського РВП ОСОБА_5 гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до статті 259 КУпАП з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на виклик за повісткою № 9700, яку отримав особисто 24.06.2024 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 08:30 25.06.2024. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі-РЕЄСТР) гр. ОСОБА_2 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 11.12.2006 як військовозобов`язаний запасу. 20.07.2025 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол № 432 за адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП за порушення правил військового обліку та повідомлено, що розгляд справи відбудеться 09:00 29.07.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . В поясненні до протоколу ОСОБА_2 зазначив, що звертався до сімейного лікаря, але підтверджуючих документів поважних причин неявки не надав. Оскільки ОСОБА_2 не виконав свій військовий обов`язок, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до начальника Миргородського РВП про оголошення гр. ОСОБА_2 в розшук на підставі ст. 259 КУпАП. У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. При цьому обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитися за викликом до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлений не оскаржуваною повісткою, а Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», у ч.1 ст. 1 якого зазначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. На розгляд справи гр. ОСОБА_2 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та причини розгляду справи. 29.07.2024 за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, стосовно позивача, винесено постанову №432 від 29.07.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП за порушення правил військового обліку. В зв`язку з тим, що гр. ОСОБА_2 не прибув на розгляд справи, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 постанову №432 було направлено за його адресою, але рекомендований лист повернувся. Постанова № 432 про притягнення до адміністративної відповідальності відповідно до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП була відправлена для примусового виконання до Миргородського відділу ДВС у Миргородському районі Полтавської області.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву про проведення судового засідання без його участі та без участі позивача, підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив справу розглядати без його участі.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд вважає неспростованим відповідачем доводи позивача про те, що він дізнався про існування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення 02.06.2025 з інформації про виконавче провадження, отриманої у Миргородському ВДВС, оскільки з копії постанови вбачається, що розгляд справи було проведено за відсутності ОСОБА_2 (а.с.17).

Приймаючи до уваги обставини, викладені позивачем на обґрунтування пропущеного строку звернення до суду та категорію спору, в якому заявлене клопотання про його поновлення, на підставі вищевказаних законодавчих норм, суд вважає за необхідне визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновити позивачеві строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Пункт 19 ст. 4 КАС України визначає індивідуальний акт як акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

За приписами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені ТЦК розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник ТЦК.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частина 3 ст. 210 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Судом встановлено, що старшим офіцером відділення військового обліку і бронювання солдатів і сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_6 складено протокол про адміністративне правопорушення №432, відповідно до якого: «20.07.2024 10 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 доставлено лейтенантом поліції ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 на підставі ст. 259 КУпАП з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення ОСОБА_2 , який не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом по повісткі 25.06.2024. Не виконав вимоги абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзацу2 частини 1 статті 22 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП» (а.с. 43).

29.07.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_7 винесено постанову №432 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. Відповідно до зазначеної постанови встановлено, що гр. ОСОБА_2 20.07.2024 доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення в разі неможливості скласти його на місці вчинення, згідно ст. 259 КУпАП. Представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 24.06.2024 належним сином сповістили гр. ОСОБА_2 про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 25.06.2024. ОСОБА_2 у визначений час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про причину неявки не повідомив, тобто в особливий період не виконав вимоги абз. 3 п.1 ст. 22 Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП (зв.бік а.с.47).

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ст. 256 КУпАП).

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. При цьому постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

З наведених вище вимог щодо постанови по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що такі обов`язково повинні містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, за яке позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Як вбачається із адміністративно-правової норми, передбаченої ст. 210 КУпАП, вона є бланкетною. Відтак, для притягнення особи до відповідальності за цією нормою слід встановити конкретні, передбачені діючим законодавством правила військового обліку та факт їх порушення цією особою. В постанові зазначено, що ОСОБА_2 не виконав вимоги азб. 3 п. 1 ст. 22 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

Проте, статтею 22 Закону України «Про військовий облік і військову службу» встановлено вимоги дро граничного віку перебування на військовій службі та відповідно встановллено граничний вік перебування різних категорій військовослужбовців на військовій службі.

Відсутність у постанові про адміністративне правопорушення необхідного посилання на конкретну норму закону або підзаконного нормативно-правового акту щодо правил військового обліку, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП України, прямо суперечить принципу правової визначеності, закріпленому у рішеннях ЄСПЛ (п. 109 рішення від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови (Metropolitan Church of v. Moldova), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі у разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п.1 ч.1ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, дослідивши подані позивачем та представником відповідача докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку, що вина позивача ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, не була доведена «поза розумним сумнівом», а тому постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП є безпідставною та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 251, 245, 280, 283, 284 КУпАП, статтями 5, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд -

В и р і ш и в :

Поновити ОСОБА_8 строк на оскарження постанови №432 від 29.07.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №432 від 29.07.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.М. Дністрян