Справа № 120/13154/24
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 червня 2025 р. Справа № 120/13154/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправними діями відповідача щодо неналежної перевірки звернення засудженого до довічного позбавлення волі на належні комунально-побутові умови відбування покарання у камерному приміщенні №234.

Ухвалою суду від 09.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зазначив, що звернення засудженого Плотнікова від 14.06.2024 щодо неналежних комунально-побутових умов тримання у камерному приміщенні №234 надійшло до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України для розгляду по суті.

Відповідач вказує, що за результатами проведеної перевірки міжрегіональне управління не встановило порушень прав засудженого під час відбування покарання. Про результати його було повідомлено листом від 08.07.2024 № 10/1689-2024/П1471.

При цьому повідомляє, що зазначене камерне приміщення обладнане меблями, інвентарем і предметами господарського призначення відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1118/5 від 27.07.2012 (із змінами). Житлова площа камери становить 10 кв.м, розрахована вона на двох осіб. Санітарно-побутовий стан приміщення задовільний, вентиляція природна, провітрювання здійснюється через вікно. Освітлення відповідає нормам наявне прозоре вікно та штучне освітлення. Камера оснащена ємністю з питною (кип`яченою та охолодженою) водою, яку щоденно замінюють відповідно до ДСанШН 2.2.4-171-10. Наявне стандартне обладнання: особиста шафа (одна на двох), гучномовець, підставки для бака з водою й телевізора, дзеркало, настінна полиця для туалетних речей, настінна вішалка на два гачки. Ремонтні роботи проводяться за затвердженим графіком. Всі комунікації знаходяться у справному стані. Прибирання камери та санвузла здійснюється щоденно засудженими самостійно під час ранкової перевірки, згідно з розділом VI Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018. Санвузол облаштовано з урахуванням режимних вимог, безпеки та можливості підтримання належної чистоти. У разі виникнення тимчасових технічних проблем адміністрація установи вживає заходів для їх усунення. Загальний санітарний стан камери відповідає чинним нормативам.

Тому враховуючи викладене, міжрегіональне управління вказує, що здійснило перевірку звернення ОСОБА_1 в межах наданих повноважень та надало обґрунтовану відповідь.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 згідно з вироком Піщанського районного суду Вінницької області від 21.12.2011, засуджений до довічного позбавлення волі та з 02.06.2010 відбуває покарання в державній установі "Вінницька установа виконання покарань (№1)".

13 червня 2024 року засудженого ОСОБА_1 було переведено до камерного приміщення №234.

Проте, як зазначено у позовній заяві, у зазначеній камері був відсутній пристрій для прослуховування радіопередач, особиста шафа, підставка під бак для питної води, підставка під телевізор, дзеркало над умивальником, поличка для туалетного приладдя, а також вішалка на два гачки над умивальником. Також, за твердженням позивача, внаслідок порушень правил експлуатації санітарного вузла вказане приміщення постійно наповнене неприємним запахом каналізації. Унітаз не відгороджений від житлової зони та проглядається через дверне вічко, що створює дискомфорт і принижує людську гідність. На думку ОСОБА_1 , вказані обставини свідчать про порушення його прав на належні житлові, матеріально-побутові та санітарно-гігієнічні умови тримання.

У зв`язку чим, 14 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся на Урядову гарячу лінію зі скаргою на протиправні дії адміністрації ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)".

17 червня 2024 року було скеровано до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, а надалі - 19 червня 2024 року - до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для розгляду по суті.

Листом Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №10/1689-2024/П-1471 від 08 липня 2024 року повідомлено про відсутність порушень вимог чинного законодавства у діях адміністрації державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" щодо умов тримання в камері №234.

Не погоджуючись з таким висновком та вважаючи, що розгляд заяви був неналежним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 28 Конституції України ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до частини 1 статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Згідно зі статтями 2, 3 КВК України, кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

До засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст.7 КВК України, держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

На осіб, які відбувають довічне позбавлення волі, поширюються права і обов`язки засуджених до позбавлення волі, передбачені статтею 107 цього Кодексу (ч. 2 ст. 151 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що державою гарантовано права, свободи і законні інтереси засуджених, які користуються усіма правами людини та громадянина за винятком обмежень, визначених Кримінально-виконавчим кодексом України, законами України і встановлених вироком суду.

У силу вимог статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені мають право звертатися відповідно до законодавства з пропозиціями, заявами і скаргами до адміністрації органів і установ виконання покарань, їх вищестоящих органів, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Європейського суду з прав людини, а також інших відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна, до уповноважених осіб таких міжнародних організацій, суду, органів прокуратури, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та об`єднань.

Так, позивач, реалізуючи своє право, звернувся 14 червня 2024 року на Урядову гарячу лінію зі скаргою на протиправні дії адміністрації ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)" щодо незабезпечення його належними умовами тримання в камері №234.

17 червня 2024 року було скеровано до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, а надалі - 19 червня 2024 року - до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції для розгляду по суті.

Листом Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №10/1689-2024/П-1471 від 08 липня 2024 року повідомлено про відсутність порушень вимог чинного законодавства у діях адміністрації державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" щодо умов тримання в камері №234.

На думку позивача, відповідач провів неналежну перевірку його звернення на належні комунально-побутові умови відбування покарання у камерному приміщенні №234, свою позицію підтверджує відповідями Вінницької окружної прокуратури від 28.06.2024 та 24.07.2024.

Разом із тим, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, зокрема листи ДУ "Вінницька установа виконання покарань №1", слід дійти висновку, що міжрегіональне управління діяло в межах наданих йому повноважень, здійснило перевірку звернення позивача та надало обґрунтовану відповідь про відсутність порушень з боку адміністрації установи щодо належних умов тримання засудженого у камерному приміщенні №234.

Так, відповідно довідок ДУ "Вінницька установа виконання покарань №1", які датовані від 25.06.2024 та від 26.06.2024, камерне приміщення №234 обладнане меблями, інвентарем і предметами господарського призначення відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1118/5 від 27.07.2012 (із змінами), а саме встановлено особиста шафа (одна на двох), гучномовець, підставки для бака з водою й телевізора, дзеркало, настінна полиця для туалетних речей, настінна вішалка на два гачки. Житлова площа камери становить 10 кв.м, розрахована вона на двох осіб. Санітарно-побутовий стан приміщення задовільний, вентиляція природна, провітрювання здійснюється через вікно. Освітлення відповідає нормам наявне прозоре вікно та штучне освітлення. Камера оснащена ємністю з питною (кип`яченою та охолодженою) водою, яку щоденно замінюють відповідно до ДСанШН 2.2.4-171-10. Ремонтні роботи проводяться за затвердженим графіком, наразі стіни та стеля пофарбовані водним розчином, ванна та панелі пофарбовані емаллю. Встановлені батареї опалення, є розетка з електричним струмом та лампочка для освітлення у темну пору доби. Всі комунікації знаходяться у справному стані. Прибирання камери та санвузла здійснюється щоденно засудженими самостійно під час ранкової перевірки, згідно з розділом VI Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018. Санвузол облаштовано з урахуванням режимних вимог, безпеки та можливості підтримання належної чистоти.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав вважати, що відповідачем було допущено бездіяльність чи інші протиправні дії під час розгляду звернення позивача. Надана відповідь міжрегіонального управління ґрунтується на результатах перевірки, проведеної у встановленому порядку, і містить обґрунтовані висновки щодо відповідності умов утримання вимогам чинного законодавства.

Посилання позивача на порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (що забороняє нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження), не підтверджується наданими доказами.

Умови утримання, викладені у матеріалах справи, не свідчать про систематичне чи грубе порушення санітарно-гігієнічних норм або про створення таких обставин, які б принижували людську гідність або спричиняли фізичні чи психічні страждання, несумісні з принципами гуманного поводження.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач, діючи в межах своїх повноважень, забезпечив належний розгляд звернення засудженого ОСОБА_1 , надав мотивовану відповідь, а доводи позивача щодо порушення його прав є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Крім того, посилання представника позивача на відповіді Вінницької окружної прокуратури від 28.06.2024 та 24.07.2024 також не свідчать про порушення прав та свобод позивача, оскільки у зазначених відповідях зазначено, що умови тримання в камерному приміщенні №234 є задовільними, а підстав для вжиття заходів прокурорського реагування не встановлено.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу приписів ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість позову та долучених доказів, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволені позову.

Судові витрати у цій справі відсутні, тому питання про їх відшкодування судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 / місце відбування покарання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вул. Брацлавська 2-А, м. Вінниця, )

Суддя Мультян Марина Бондівна