Справа № 756/14078/24
Суддя: Майбоженко А. М.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Пр.№ 2-а/756/36/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Майбоженко А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №636 від 29.10.2024, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Позовна заява обґрунтована тим, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення №636 від 29.10.2024, складеного офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим лейтенантом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме, відмовився від отримання повістки на 01.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за що передбачена відповідальність частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено 29.10.2024, в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_1 , кабінет 622.

Постановою №636 по справі про адміністративне правопорушення від 29.10.2024 року, складеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_3 з аналогічним формулюванням підстав, як у протоколі, притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та незаконною, такою, що складена з порушенням норм законодавства, отже підлягає скасуванню.

Посилався на те, що зі змісту постанови №636 від 29.10.2024 року, не вбачається дати коли йому пропонувалася дана повістка, про що було ним зазначено в письмових поясненнях, позивач ніякої відмови не здійснював, після повідомлення йому дільничним поліцейським про його розшук, відразу з`явився на розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де і було вручено повістку для проходження медичного огляду на 30.10.2024 року на 09.00 год.

Зауважив, що зі змісту постанови про адміністративне правопорушення №636 вбачається, що ніби то позивач 29.10.2024 відмовився від отримання повістки на 01.08.2024, тобто на дату, яка вже минула.

З огляду на те, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у ч.1 ст. 38 КУпАП, відповідачем притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу поза межами строку, передбаченого ст.38 КУпАП, тому така постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 15.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилався на те, що у зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

В свою чергу, Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 оголошена та проводиться загальна мобілізація громадян.

31.07.2024 на виконання вимог пункту 8 Указу Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 під час здійснення оповіщення позивачу було доведено про його виклик на 01.08.2024 o 09 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_1 та вручено повістку № МГ/108404.

Однак, позивач від отримання повістки відмовився, про що уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено акт щодо відмови від отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 31.07.2024. Вважає, що у зв`язку з цим, твердження позивача про те що він не знав, що йому необхідно з`явитися 01.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 є хибними та безпідставними.

Надалі, 02.10.2024 відповідач звернувся до Оболонського УП ГУНП у м. Києві зі зверненням №3635/7, щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

29.10.2024 ДОП сектору превенції відділу поліції №1 Оболонського УП ГУНП у м. Києві Безбах М., було виявлено громадянина ОСОБА_1 , якого в подальшому запрошено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки останній перебував у розшуку.

Надалі, 29.10.2024 офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача складено протокол №636 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якого 29.10.2024 о 14 год 50 хв встановлено факт відмови від повістки ОСОБА_1 на 01.08.2024р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є порушенням вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивачу роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та право користуватися юридичною допомогою адвоката під його особистий підпис. За даними вказаного протоколу позивач повідомлений про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення та про отримання другого примірника протоколу.

Датою вчинення правопорушення є 31.07.2024 та датою його виявлення, що також підтверджується зверненням Відповідача до Оболонського УП ГУНП у м. Києві щодо доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для складання протоколу про адміністративне правопорушення, який був складений 29.10.2024, тобто в межах строків, визначених ч. 7 ст. 38 КУпАП.

Тому, 29.10.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі даних, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення винесено постанову про №636 .

З огляду на викладене, відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв відповідно до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП та прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону.

У зв`язку з вищевикладеним, вважають, що позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, наголосив, що

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 175 КАС України, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КУпАП), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст.55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

З матеріалів справи вбачається, що 29.10.2024 офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 молодшим лейтенантом ОСОБА_2 , складено протокол №636 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зі змісту протоколу слідує, що ОСОБА_1 порушив вимоги частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме відмовився від повістки на 01.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за що передбачена відповідальність частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.

ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи відбудеться 29.10.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №622, про що свідчить його особистий підпис у відповідній графі.

29.10.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_3 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , винесено постанову № 649, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00грн.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_1 відмовився від повістки на 01.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за, що передбачена відповідальність частиною 3 ст. 210-1 КУпАП

Не погоджуючись з зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За змістом ст.245 КУпАП завданням в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 ст.245 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно зі ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, що позивач відмовився від отримання повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 01.08.2024, порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»

Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП).

Частиною 5 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який регулює порядок призову, встановлює чіткі правила та затверджує форми заяв та актів.

Цим Порядком передбачено, що призначення представників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад та підприємств (установ, організацій), уповноважених вручати повістки, здійснюється наказом відповідного керівника, який є підставою для видачі службового посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки.

Статтями 40, 41 вищезазначеного Порядку передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (ст. 47 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період).

Згідно Акту щодо відмови від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31.07.2024, який наданий відповідачем до відзиву, оповіщення ОСОБА_1 здійснювали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також зазначено, що під час здійснення оповіщення громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Текст повістки про явку на 09.00 год. 01.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 було доведено та озвучено 31.07.2024 о 10 год. 13 хв.

У вище вказаному акті, містяться підписи осіб, які здійснювали оповіщення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в графі посада зазначено тимчасово не працює та безробітній, однак докази щодо повноважень осіб на вручення повісток - відсутні.

Матеріали справи не містять доказів того, що повістка про необхідність ОСОБА_1 , прибути до збірного пункту направлялася позивачу поштою чи вручалася в інший спосіб, визначений законодавцем.

Крім того, відмова особи від отримання повістки щодо призову на військову службу не є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема ч. 1 статті 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як про це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.

Відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 порушень, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною, винесена без достатніх доказів, які б підтверджували вину позивача, відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 29.10.2024 року №636 складена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 і їх задоволення, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, згідно вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст. 139 КАС України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що сплачений позивачем під час подання позовної заяви та підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн. за подання адміністративного позову, що підтверджується квитанцією, яка містяться в матеріалах справи.

З огляду на задоволення позовних вимог, вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.242, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення-задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №636 від 29 жовтня 2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Закрити провадження в справі за адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.М.Майбоженко