Справа № 640/11693/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2025 року № 640/11693/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо відмови в задоволенні Заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про повернення надміру сплаченої суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21 030, 90 грн. від 08 жовтня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві підготувати висновок про повернення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 надміру сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21 030, 90 грн. (двадцять одна тисяча тридцять гривень 90 копійок) за формою згідно з додатком 2 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 16 січня 2016 року № 6, та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 3 до зазначеного Порядку;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві на основі підготовленого висновку про повернення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 надміру сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування оформити та направити до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві розрахунковий документ на повернення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 21 030, 90 грн (двадцять одної тисячі тридцяти гривень 90 копійок) надміру сплаченої суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Окружним адміністративним судом міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

На підставі вимог Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» дану справу передано для розгляду до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 01.02.2024 прийнято справу до провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо повернення надміру сплаченої суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивача у розмірі 21 030, 90 грн.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує на правомірності своєї поведінки у межах спірних правовідносин, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зареєстрована фізичною особою-підприємцем, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис № 007671 від 05.03.2008.

Водночас, позивач перебуває в трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Селепей, Волковецький і Партнери».

ГУ ДПС у м. Києві склало вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019 року № Ф-265487-17У, згідно з якою зобов`язало позивача сплатити 21 030, 90 грн боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ.

На основі вказаної Вимоги ГУ ДПС у м. Києві звернулось до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно і кошти боржника із забороною їх відчуження.

Державним виконавцем Печерського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, Лазюком Д. М., винесено постанову від 18 листопада 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60630457 щодо стягнення з позивача на користь ГУ ДПС у м. Києві суми у розмірі 21 030, 90 грн.

27 листопада 2019 року позивач сплатила 21 030, 90 грн боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ. Внаслідок цього, постановою державного виконавця від 28 листопада 2019 року виконавче провадження № 60630457 було закінчено.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/25027/19 від 14 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2020 року,: визнано протиправною та скасовано вимогу відповідача від 10.05.2019 року № Ф-265487-17У.

З метою повернення мені надміру сплаченого ЄСВ в розмірі 21 030, 90 грн позивач звернулась до ГУ ДПС у м. Києві із відповідною заявою в порядку пунктів 5 та 6 Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 16 січня 2016 року № 6 (далі - Порядок № 6).

Однак, ГУ ДПС у м. Києві відмовило в задоволенні заяви, обґрунтовуючи це тим, що у позивача станом на 20 жовтня 2020 року наявна заборгованість зі сплати ЄСВ, а також обліковуються додатково нараховані штрафні санкції за несвоєчасну сплату ЄСВ та пеня. Дана відмова була висловлена в листі ГУ ДПС у м. Києві від 20 жовтня 2020 року № ФОП/26-15-33-07-10.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон про ЄСВ).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону про ЄСВ платниками ЄСВ є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені з урахуванням норм законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством чи за цивільно-правовими договорами. Базою нарахування ЄСВ для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються положеннями Закону про оплату праці, та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно- правовими договорами (абзац 1 пункту 1 частини 1 статті 7 Закону про ЄСВ).

Також, платниками ЄСВ, як зазначено у пункті 4 частини 1 статті 4 Закону про ЄСВ, є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

ЄСВ для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої Законом про ЄСВ. При цьому сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 3 частини 1 статті 7 цього Закону про ЄСВ).

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 7 зазначеного Закону базою нарахування ЄСВ, зокрема, для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню ПДФО. При цьому сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої Законом про ЄСВ. При цьому сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З 01 січня 2021 року набула чинності редакція Закону про ЄСВ, згідно з якою його статтю 4 доповнено частиною 6, відповідно до якої фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Верховний Суд у своїй постанові від 02 квітня 2020 року в справі № 140/2475/19 вказав на те, що особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

З 2016 року, ЄСВ за позивача нараховував та сплачував роботодавець (ТОВ «Селепей, Волковецький і Партнери») в розмірі не меншому за мінімальний, що підтверджується Довідкою за формою ОК-7 від 19 квітня 2021 року.

Отже, навіть до 01 січня 2021 року (до набуття чинності новою редакцією Закону про ЄСВ) у позивача не було обов`язку зі сплати ЄСВ за себе як за фізичну особу-підприємця, а одночасне нарахування та сплата ЄСВ як фізичною особою-підприємцем було б протиправним, оскільки така сплата ЄСВ мала би подвійний характер.

Зважаючи на обставини описані вище, у позивача відсутній обов`язок з обчислення та сплати ЄСВ за себе як за фізичну особу-підприємця, а ГУ ДПС у м. Києві не може нараховувати позивачу ЄСВ як фізичній особі-підприємцю.

Таким чином, у позивача, як у фізичної особи-підприємця, не може бути боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ за період, коли її роботодавець, ТОВ «Селепей, Волковецький і партнери», сплачував за неї ЄСВ.

Згідно з частиною 4 статті 25 Закону про ЄСВ податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Більш детально порядок надсилання вимоги про сплату недоїмки та ситуації, в яких вона надсилається, передбачено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція № 449).

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VI Інструкції № 449 у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розділу VI Інструкції № 449 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом про ЄСВ, є недоїмкою.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: (і) дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; (іі) платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; (ііі) платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Водночас, із пункту 1 розділу VII Інструкції № 449 вбачається, що фінансовими санкціями є штрафи та пеня.

Крім того, порядок накладення штрафів та нарахування пені врегульовано частиною 14 статті 25 Закону про ЄСВ, де вказано, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Як вже зазначалось, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019 року № Ф-265487-17У була визнана протиправною в судовому порядку, жодних інших вимог про сплату боргу (недоїмки) чи рішень про нарахування пені та / або застосування штрафів по сьогоднішній день до щодо позивача не приймалось.

Вказане свідчить про те, що у позивача відсутня недоїмка зі сплати ЄСВ, а також відсутні борги зі сплати штрафів за несвоєчасну сплату єдиного внеску та зі сплати пені.

Відповідно до абзацу 4 пункту 6 розділу VI Інструкції № 449 у разі, якщо вимога про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом, вона вважається відкликаною в день набрання відповідним судовим рішенням законної сили.

Таким чином, оскільки вимога щодо позивача визнана протиправною та скасована, а відповідне судове рішення набрало законної сили, то така вимога вважається відкликаною, внаслідок чого відпала правова підстава, на основі якої з позивача було стягнено 21 030, 90 грн боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ.

Згідно з абзацом 2 пункту 3 Порядку № 6 надміру сплаченими суми єдиного внеску є суми коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону про ЄСВ).

Таким чином, 21 030, 90 грн, які сплатила позивач слід вважати надміру сплаченою сумою єдиного внеску.

Відповідно до підпункту 1 пункту 5 Порядку № 6 повернення коштів здійснюється, зокрема, у випадку надмірної або помилкової сплати сум єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій на відповідний рахунок 3719.

Із пункту 6 Порядку № 6 вбачається, що повернення надміру сплаченої суми єдиного внеску та/або застосованих фінансових санкцій здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення за формою, визначеною в додатку 1 до Порядку № 6 (далі - Заява).

Саме з такою Заявою позивач звернулась до ГУ ДПС у м. Києві 08 жовтня 2020 року.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 6, Заява залишається без задоволення у таких випадках:

? невідповідність Заяви формі, визначеній у додатку 1 до цього Порядку;

? недостовірність викладеної у Заяві платника інформації;

? подання Заяви не за місцем обліку надміру та/або помилково сплачених сум єдиного внеску;

? наявність у платника заборгованості зі сплати єдиного внеску та/або фінансових санкцій.

Відмовляючи у задоволенні Заяви позивача, ГУ ДПС у м. Києві послалося на наявність у позивача заборгованості зі сплати ЄСВ та фінансових санкцій (штрафу та пені).

Проте, як вже було доведено вище, у позивача відсутня заборгованості зі сплати ЄСВ, як і заборгованість зі сплати фінансових санкцій. У зв`язку з цим, ГУ ДПС у м. Києві протиправно відмовило мені у задоволенні Заяви позивача.

Після отримання моєї Заяви, ГУ ДПС у м. Києві мало вжити заходів для її задоволення, передбачених абзацами 8 і 9 пункту 7 та абзацом 1 пункту 8 Порядку № 6, а саме:

? передати Заяву з відміткою про підтвердження повернення коштів до свого підрозділу, відповідального за ведення обліку платежів та складання звітності;

? підрозділ ГУ ДПС у м. Києві, відповідальний за ведення обліку платежів та складання звітності, у строк не більше ніж три робочих дні з дня отримання Заяви з відміткою про підтвердження повернення Коштів, мав підготувати висновок за формою згідно з додатком 2 до Порядку № 6 (далі - Висновок) та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску (далі - Реєстр висновків) за формою згідно з додатком 3 до Порядку № 6;

? передати Висновок разом з примірником Реєстру висновків до свого підрозділу, відповідального за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку;

? на підставі Висновку та у строк не пізніше ніж три робочих дні з дня його реєстрації підрозділ ГУ ДПС у м. Києві, відповідальний за ведення фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, нижчого рівня мав оформити розрахунковий документ на повернення позивачу 21 030,90 грн з рахунку 3719, на який їх було сплачено, та направити такий документ Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві.

Зважаючи на обставини, встановлені вище, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві вчинити дії, передбачені абзацами 8 і 9 пункту 7 та абзацом 1 пункту 8 Порядку № 6, стосовно Заяви позивача, що буде ефективним захистом порушеного відповідачем права повивача.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваної бездіяльності на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 724, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у м. Києві щодо відмови в задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про повернення надміру сплаченої суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21 030, 90 грн (двадцять одна тисяча тридцять гривень дев`яносто копійок) від 08 жовтня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві підготувати висновок про повернення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 надміру сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21 030, 90 грн (двадцять одна тисяча тридцять гривень дев`яносто копійок) за формою згідно з додатком 2 до Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16 січня 2016 року № 6, та два примірники Реєстру висновків про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів єдиного внеску за формою згідно з додатком 3 до зазначеного Порядку.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві на основі підготовленого висновку про повернення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 надміру сплачених сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування оформити та направити до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві розрахунковий документ на повернення фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 21 030, 90 грн (двадцять одна тисяча тридцять гривень дев`яносто копійок) надміру сплаченої суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у розмірі 2 724, 00 грн (дві тисячі сімсот двадцять чотири гривні).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.