Справа № 605/234/25
Суддя: Горуц Р. О.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 605/234/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27 червня 2025 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

при секретарі судового засідання Костенюк М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Підгайці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №7/132 від 28 травня 2025 року, мотивуючи тим, що він адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП не вчиняв. Про те, що йому необхідно було з`явитися, згідно розпорядження начальника сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 №102 від 27 лютого 2025 року, для проходження медичного огляду у вказаний відділ на 10 березня 2025 року, йому стало відомо лише 26 травня 2025 року, тобто в той день коли він добровільно прибув до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що у додатку Резерв+, при його оновленні з`явилось повідомлення про порушення ним правил військового обліку. Вказує на те, що будь-якої повістки для проходження медичного огляду він не отримував, так як йому стало відомо, що таку було надіслано на адресу його місця реєстрації, а не за адресою його фактичного проживання, яка була оновлена та наявна у сьомому відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Підтримання ним позовних вимог та прохання про розгляд справи у його відсутності, викладено у поданій суду заяві, що не суперечить вимогам ч.3 ст.194 КАС України.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив

Відповідачем відзиву на позов не подано.

Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання. Інвалідність встановлена на строк до 01 липня 2026 року, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №247860 від 11 липня 2023 року, пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 20 липня 2023 року та розширеними даними з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з додатку Резерв +.

Відповідно до даних з додатку Резерв +, ОСОБА_1 , пройшов ВЛК 03 березня 2022 року, згідно постанови якої, він є непридатним в мирний час та обмежено придатним у воєнний час. Контактні дані позивача, уточнено 16 липня 2024 року, при цьому у них вказано: зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; адреса проживання АДРЕСА_2 .

За змістом абзацу 1 п.27 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (надалі Порядок), громадяни викликаються з метою:

1) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

В силу абзаців 1-3 п.34 Порядку повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Згідно підпункту 2 п.41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

- у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Відповідно до п.46 Порядку повістки для оповіщення представниками структурних підрозділів районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, підприємств, установ, організацій доставляються керівнику районної (міської) держадміністрації (військової адміністрації), керівнику виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, керівнику підприємства (установи, організації) разом із розпорядженням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів оповіщення резервістів та військовозобов`язаних.

Незважаючи на вищевказане, відповідач маючи оновлені дані позивача, зокрема щодо його інвалідності та фактичного місця проживання, видав розпорядження №102 від 27 лютого 2025 року, про оповіщення ОСОБА_1 за адресою реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 , про його виклик до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 10 березня 2025 року для проходження медичного огляду, а не за уточненою ОСОБА_1 адресою його проживання, а саме: АДРЕСА_2 .

Як наслідок повістку, яку на виконання розпорядження №102 від 27 лютого 2025 року надіслала Підгаєцька міська рада Тернопільського району Тернопільської області, позивачу, останній не отримав і така була повернута відправнику і зазначенням причини невручення, а саме: адресат відсутній за вказаною адресою.

Суд вважає, за необхідне вказати, що вищевказаними діями відповідача нівелюється мета уточнення, військовозобов`язаними, облікових даних.

Абзацом 3 пункту 63 Порядку (в редакції чинній на момент оповіщення позивача про необхідність явки у сьомий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду) передбачено, що військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом або самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.

Встановлено, що ОСОБА_1 було встановлено відстрочку від мобілізації, у зв`язку із інвалідністю до 07 серпня 2025 року. Строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, однак незважаючи на це відповідач видав розпорядження №102 від 27 лютого 2025 року, про оповіщення ОСОБА_1 за адресою реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 , про його виклик до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 10 березня 2025 року для проходження медичного огляду, що суперечить вищезазначеним вимогам законодавства.

Судом не встановлено будь-яких доказів того, що службовою особою при винесенні оскаржуваної постанови, враховано обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачені ст.ст.33-35 КУпАП, а також дотримано вимоги ст.ст.278-280 КУпАП та з`ясовано інші обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Положенням ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 2791-279 4 цього Кодексу.

Відповідачем не подано будь-яких доказів, які б спростовували твердження позивача викладені у поданому адміністративному позові.

Встановлено, представник відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в порушення вимог ст.280 КУпАП не з`ясував: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також не перевірив інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому не зафіксувавши їх належними та допустимими доказами.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За змістом статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, відповідачем, не надано.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, судом не здобуто, а відповідачем не представлено жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.251 КУпАП, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, зокрема його вини, як основної і обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони будь-якого адміністративного проступку.

Згідно ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, проте відповідач не представив суду належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність його дій та винність позивача у вчиненні даного правопорушення.

Викладене дає підстави вважати, що відповідачем не вжито заходів для забезпечення всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у справі матеріали не містять беззаперечних доказів для однозначного висновку про винність позивача в порушенні вимог ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду, наведені в постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/1-а, де суд касаційної інстанції вказав на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підставний, а тому підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 77, 90, 194, 242-246, 286 КАС України, Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, ст.ст.247, 251, 252, 268, 278, 280, 283, 287, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 28 травня 2025 року №7/132 щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень - скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Головуючий: Р. О. Горуц