Справа № 300/5552/24
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" червня 2025 р. справа № 300/5552/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боброва Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Мандрик Владислав Володимирович в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період: з 13.01.2023 по 17.02.2023; з 05.04.2023 по 25.04.2023; з 22.05.2023 по 29.06.2023; з 14.07.2023 по 14.11.2023; з 08.12.2023 по 26.01.2024 та 30 днів перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, яка рекомендована довідкою ВЛК від 17.02.2023 №157, 30 днів перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, яка рекомендована довідкою ВЛК від 14.11.2023 №173, з урахуванням фактично виплачених сум та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період: з 13.01.2023 по 17.02.2023; з 05.04.2023 по 25.04.2023; з 22.05.2023 по 29.06.2023; з 14.07.2023 по 14.11.2023; з 08.12.2023 по 26.01.2024 та 30 днів перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, яка рекомендована довідкою ВЛК від 17.02.2023 №157, 30 днів перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, яка рекомендована довідкою ВЛК від 14.11.2023 №173, з урахуванням фактично виплачених сум .
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач під час виконання бойового завдання 12.01.2023 отримав травму (поранення), що підтверджується відповідними документами, проте відповідачем протиправно не виплачено позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168, у розмірі збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення. На звернення позивача щодо виплати належного грошового забезпечення в повному обсязі, відповідачем було проігноровано. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження в даній адміністративній справі, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Заяв чи клопотань відповідач суду не подав, правом на подання відзиву на позов, у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, не скористався. Також, відповідачем не повідомлено суд про поважність причин ненадання такого відзиву.
Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності з урахуванням норм матеріального права, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Судом також встановлено, що позивач 12.01.2023 одержав - вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення при безпосередній участь у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку рф у складі в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 про обставини від 07.07.2023 №932/912 (а.с. 41).
Після отриманого поранення позивач перебував на лікуванні, що підтверджується відповідними виписками з лікувальних закладів у період з 13.01.2023 по 14.01.2023, з 15.01.2023 по 17.02.2023, з 05.04.2023 по 25.04.2023, з 22.05.2023 по 29.06.2023, з 14.07.2023 по 14.11.2023, з 08.12.2023 по 08.01.2024, з 09.01.2024 по 26.01.2024 та у відпустках для лікування з 18.02.2023 по 04.04.2023, з 26.04.2023 по 21.05.2023, з 15.11.2023 по 07.12.2023, що підтверджується довідками ВЛК (а.с. 42-60).
15.04.2024 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168, у розмірі 100 000 грн.
Листом відповідача від 31.05.2024 представнику позивача у відповідь на вказану заяву направлено довідку про доходи ОСОБА_1 (а.с. 61-67).
Таку бездіяльність щодо виплати належної додаткової винагороди за спірні періоди позивач вважає протиправною.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, з урахуванням фактичних обставин справи та норм матеріального права, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення дії чи конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини врегульовано, зокрема Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) та Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч.1 ст.9 Закону №2011-XII).
Згідно з ч.2 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За приписами частини 4 статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв Постанову № 704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Постанови № 704 встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Президентом України 24 лютого 2022 року прийнято Указ №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Відповідно до пункту 1 Указу №64/2022 воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України було продовжено по даний час.
На затвердження даних указів Верховною Радою України прийнято відповідні закони.
Згідно пункту 1-2 Постанови КМУ №168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 12.01.2023 одержав - вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення при безпосередній участь у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку рф у складі в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 про обставини від 07.07.2023 №932/912 (а.с. 41).
Відповідно до матеріалів даної адміністративної справи, позивач після отриманої травми перебував на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме у період:
з 13.01.2023 по 14.01.2023, що підтверджується випискою №790;
з 15.01.2023 по 17.02.2023, що підтверджується випискою №129;
з 05.04.2023 по 25.04.2023, що підтверджується випискою №6156;
з 22.05.2023 по 29.06.2023, що підтверджується випискою №2278;
з 14.07.2023 по 14.11.2023, що підтверджується випискою №3667;
з 09.01.2024 по 26.01.2024, що підтверджується випискою №308.
Також матеріалами даної справи підтверджується, що позивач з 18.02.2023 по 04.04.2023, з 26.04.2023 по 21.05.2023, з 15.11.2023 по 07.12.2023 перебував у відпустках для лікування, що підтверджується довідками ВЛК від 17.02.2023 №157, від 14.03.2023 №461/1, від 25.04.2023 №89, від 14.11.2023 №173, випискою №6156 (а.с. 46-49, 51, 52, 56 ).
При цьому судом встановлено, що відповідачем було нараховано та виплачено додаткову винагороду, згідно Постанови КМУ №168, за період перебування на лікуванні та у відпустках для лікування, а саме за січень-серпень, листопад 2023, у зв`язку з отриманим поранення, пов`язаним із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою про доходи позивача від 23.05.2024 №732/1074 (а.с. 66-67).
Відтак, позовні вимоги по нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я, а саме за період січень-серпень, листопад 2023 до задоволення не підлягають.
Таким чином позивачу не було виплачено вказану додаткову винагороду за період з 01.09.2023 по 31.10.2023 та 01.12.2023 по 26.01.2024.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я, та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 01.09.2023 по 31.10.2023 та 01.12.2023 по 26.01.2024 є протиправною. Таким чином слід зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити за вказані періоди додаткову винагороду у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я, за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню частково.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я, та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 01.09.2023 по 31.10.2023 та 01.12.2023 по 26.01.2024.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, в закладах охорони здоров`я, та за час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за період з 01.09.2023 по 31.10.2023 та 01.12.2023 по 26.01.2024.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 295, 297 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: військова частина НОМЕР_1 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Суддя /підпис/ Бобров Ю.О.