Справа № 636/3128/25
Суддя: Гніздилов Ю. М.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3128/25 Провадження№ 2-а/636/63/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області в складі: головуючого судді Гніздилова Ю.М., за участю секретаря судових засідань Кисловської О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 7/3940 про адміністративне правопорушення від 31 березня 2025 року за ч.3 ст. 210-1 КУпАП,

встановив:

08 квітня 2025 року до Чугуївського міського суду Харківської області надійшла дана позовна заява. Позивач просить скасувати постанову № 7/3940 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 займає посаду електромеханіка на Укрзалізниці виробничому підрозділі «Куп`янська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Південна Залізниця», що підтверджено посвідченням від 28.07.2023 № НОМЕР_1 та має бронювання від несення військової служби до 27.01.2026 року. У зв`язку з тим, що місцем його реєстрації та проживання є с. Новоосинове Куп`янського району Харківської області, я перебував на обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 . 26 березня 2025 року, позивача зупинили працівники Національної поліції України, з метою здійснення перевірки документів, що посвідчують його особу. Він пред`явив свої військово-облікові документи, а також надав пояснення з приводу того, що він перебуваю на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , та що вчасно оновив свої дані. Проте, працівниками НПУ повідомлено, що з 13.03.2025 року він перебуває у розшуку внаслідок порушення мобілізаційного законодавства. Коли вказані працівники НПУ зателефонували до ІНФОРМАЦІЯ_3 , щоб доставити його туди, представники вказаного РТЦК відмовилися приймати, в результаті чого ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 для з`ясування обставин під час чого позивача поставили на облік відповідача, що також підтверджено даними витягу з підсистеми «Резерв+». 26 березня 2025 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно ОСОБА_1 складено протокол № 7/3881 про адміністративне правопорушення за ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 31 березня 2025 року відносно позивача працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 складено постанову № 7/3940 по справі про адміністративне провопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 17000 грн. Позивач ОСОБА_1 вважаю, що вказана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вважає вищевказану постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню

Посилаючись на викладене, позивач просить суд постанову у справі про адміністративне правопорушення № 7/3940 від 31 березня 2025 року, складену відносно позивача скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити, розподіливши судові витрати.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25 квітня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд у спрощеному позовному провадженні.

22 травня 2025 року надійшов відзив від відповідача, в якому він вказує, що 26.03.2025 працівниками Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, у зв?язку з перебуванням у розшуку за порушення правил військового обліку, було доставлено громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Під час перевірки відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, було виявлено факт порушення законодавства про військовий обов?язок та військову службу, оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: неповідомлення про зміну місця проживання в семиденний строк до ТЦК та СП щодо взяття на військовий облік.

За інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, Позивач перебував на військовому обліку у Куп?янському ІНФОРМАЦІЯ_3 . В розділі статус Позивача, згідно даних з реєстру «Оберіг», зроблено запис: перебуває в розшуку від 13.03.2025 до 12.03.2026, у зв?язку з неповідомленням про зміну місця проживання та в семиденний строк ТЦК та СП щодо взяття на військовий облік (ст. 37 ЗУ «Про військовий обов?язок і військову службу»). В графі - картотека обліку зроблено запис: «Картотека спеціального військового обліку». В графі - звання, зроблено запис: «Солдат». Ідентифікатор військовозобов?язаного: 9. В графі - підкартотека обліку зроблено запис: «Спеціальний облік». В графі - ВОС зроблено запис: «(403) Телекомунікацій». В графі - код ВОС зроблено запис: «(997) Електромонтер». В графі - група обліку зроблено запис: «(А) Всі види Збройних Сил України, родів військ і служб, для яких не визначені особливі вимоги щодо проходження військової служби». Дата введення інформації про особу в систему: 19.11.2021. В графі - звірка контактних даних, зроблено запис: «24.05.2024». В графі - звірка даних при особистій явці, запис відсутній. В графі - звірка даних ОМС: запис відсутній. В графі - звірка даних підприємствами та ВН3, зроблено запис: «21.01.2025» Адреса місця проживання/реєстрації, зазначена в облікових даних ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Населений пункт с. Новоосинове, де зареєстроване місце проживання Позивача, входить до зони населених пунктів де проведена примусова евакуація населення, згідно Розпорядження Куп?янської районної військової адміністрації Харківської області N?52-В від 09.08.2023. Тобто, згідно даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних військовозобов?язаний ОСОБА_1 не повідомив про зміну місця проживання в семиденний строк до ТЦК та СП щодо взяття на військовий облік, відповідно не було здійснено уточнення, щодо актуальної адреси проживання

На підставі вищезазначеного, Позивач у разі залишення свого місця проживання повинен був стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи, але цього не зробив. Вказаними діями військовозобов?язаний ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , порушив вимоги визначені п. 23 Порядку N? 1487, абз. 2 пл. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, викладених у додатку 2 до Порядку N? 1487, а також абз. 8 ч. 3, абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону N? 2232-XII.

Враховуючи вищевказане, а також на виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_7 №1446/ВОБ від 04.03.2025 начальником Куп?янського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлено звернення до органів Національної поліції України № E 1583044 від 13.03.2025 року, відповідно до ст. 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення, щодо доставлення особи, яка порушує законодавство про військовий обов?язок і військову службу, оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлені правила військового обліку, до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а саме «Не повідомлення про зміну місця проживання та в семиденний строк ТЦК та СП щодо взяття на в/облік (ст. 37 ЗУ «Про військовий обов?язок та військову службу»). Вказане електронне звернення було направлено ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв?язку з тим, що останнє місце перебування Позивача на військовому обліку було саме в цьому районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Відповідно оператором відповідальним за роботу з Єдиним електронним реєстром призовників, військовозобов?язаних та резервістів позивача було знову внесено у вказаний реєстр 13.03.2025, оскільки він самостійно не прибув до іншого районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за місцем проживання та не став на військовий облік військовозобов?язаних, та у подальшому подано електронне звернення до Національної поліції про порушення ОСОБА_1 вимог чинного законодавства.

Позивач надав заяву про розгляд справи без участі й підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача до суду не з`явився про причини не явки не повідомив.

Згідно з ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

31 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , якою на нього накладено штраф у розмірі 17000 грн. В обґрунтування таких висновків, в постанові зазначено, що 31 березня 2025 року під час перевірки в ІНФОРМАЦІЯ_8 відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 .

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до паспортних даних позивача та довідки про реєстрацію місця проживання особи він має зареєстроване місце проживання, що знаходиться на адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей отриманих в процесі дослідження посвідчення серії № НОМЕР_1 , виданогокерівником АТ «Українська залізниця», позивач офіційно працевлаштований та обіймає посаду електромеханіка.

Відповідно до наданих скриншотів із відповідними штрихкодами із застосунку «Резерв+», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , має статус військовозобов`язаного, перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_10 , вчасно, а саме 24 травня 2024 року оновив всі свої персональні облікові дані та має відстрочку до 27 січня 2026 року.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тобто вказана норма відсилає до інших нормативно-правових актів.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а загальні засади проходження в Україні військової служби закріплені в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

За приписами вимог абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Отже, враховуючи вимоги абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», всі військовозобов`язані, окрім тих, що відносяться до абзаців 2-6 частини третьої вказаної норми, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Приведені вище положення, зокрема абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у редакції Закону №3633-ІХ від 11.04.2024, набрали свою силу 15 травня 2024 року.

Поряд з цим, за положеннями пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX (надалі - Закон № 3633-IX), зокрема, визначено, що під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX:

- громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

- у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, зазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг, електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи, обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що підставою для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, на підставі спірної постанови № 8/3998 від 01 квітня 2025 року слугував висновок відповідача про порушення позивачем правил військового обліку, що затверджені Постановою КМУ від 07.12.2016, № 921( зі змінами) та від 30.12.2022 №1487, вимоги п.7 ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та Закон України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, що виразилося у порушенні вимоги визначені п. 23 Порядку №1487, абз. 2 пл. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, викладених у додатку 2 до Порядку № 1487, а також абз. 8 ч. 3, абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII, а саме: як вбачається зі змісту спірної постанови № 7/3940 від 31 березня 2025 року, далі мовою оригіналу: «віськовозобов`язаним ОСОБА_1 не повідомив про зміну місця реєстрації до центру комплектування та соціальної підтримки.»

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП), адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за частиною третьою статті 210-1 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення, тобто вчинення такого порушення особою в особливий період.

Положеннями статті 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями статті 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина перша статті 247 КУпАП).

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається зі змісту позову вбачається, позивачем заперечується факт не оновлення ним своїх облікових даних.

Згідно відомостей наданих позивачем та які містяться у військово-обліковому документі додатку «Резерв +» дані уточнено вчасно 24 травня 2024 року, зазначено номер його телефону та актуальна адреса його реєстрації.

Отже, суд зауважує на тому, що з об`єктивної сторони правопорушення, передбачене статтею 210-1 КУпАП полягає у порушенні правил військового обліку, зокрема, щодо встановленого обов`язку прибувати до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він у вказані терміни не прибув РТЦК для оновлення своїх даних.

Суд не погоджується з висновками про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Так, за приписами примітки до статті 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, з аналізу приведених норм випливає, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку, коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстру) визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі по тексту Закон № 1951-VIII).

Відповідно до положень частини першої статі 5 Закону № 1951-VIII держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

За приписами частини другої статті 5 Закону № 1951-VIII, держатель Реєстру:

1) забезпечує технологічне функціонування Реєстру, для чого утворює уповноважений орган адміністрування Держателя Реєстру;

2) вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо Порядку ведення Реєстру, в яких визначає процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

3) організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України "Про публічні електронні реєстри";

4) забезпечує розвиток та модернізацію програмних та апаратних засобів Реєстру;

5) надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру;

6) здійснює інші повноваження, передбачені законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону № 1951-VIII органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

За приписами частини третьої статті 14 Закону № 1951-VIII актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Даною частиною статті 14 Закону № 1951-VIII передбачено перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді інформацію через електронну інформаційну взаємодію.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до Законів України "Про публічні електронні реєстри", "Про розвідку" та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

З аналізу приведених вище положень Закону № 1951-VIII вбачається, що персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносить і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами.

Окремо судом встановлено, що на сторінці застосунку «Резерв+» Міністерства оборони України (https://reserveplus.mod.gov.ua/) зазначено про те, що «Резерв +» - це мобільний застосунок від Міністерства оборони України для військовозобов`язаних, у якому можна зручно та швидко оновити персональні дані без відвідування ТЦК, а також джерело інформації про те, які дані є у реєстрі військовозобов`язаних, призовників та резервістів Оберіг.

Станом на день оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та спірної постанови ІНФОРМАЦІЯ_8 мав можливість перевірити дані ОСОБА_4 та пересвідчитись, у тому числі, що за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані ОСОБА_4 оновлено вчасно, останній перебуває обліку та пройшов ВЛК, а що стосується неможливості отримання відомостей щодо персональних даних ОСОБА_4 шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», з підтвердженням належними доказами відповідач такої інформації не надав, а також стосовно того, які саме відомості не були оновлені, з підтвердженням належними доказами також не було надано.

Тобто, ОСОБА_1 вже був на військовому обліку, як військовозобов`язаний, вчасно оновив свої облікові дані та не змінював місце свої реєстрації. Суд також звертає увагу на те, що притягаючи особу до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КупАП, позивач нібито порушив вимоги визначені п. 23 Порядку № 1487, абз. 2 пл. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, викладених у додатку 2 до Порядку № 1487, а також абз. 8 ч. 3, абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII, що полягало у неповідомленні про зміну реєстрації позивача. Однак жодних підтверджень, про те, що позивач ОСОБА_1 змінив місце реєстрації до суду відповідачем не надано.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від явка

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.

Отже, умисел ОСОБА_1 на вчинення адміністративного правопорушення не доведений «поза розумним сумнівом».

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Підсумовуючи викладене в сукупності, суд доходить висновку, що відповідачем «поза розумним сумнівом» не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому оскаржену постанову слід скасувати, а провадження по справі закрити.

З урахуванням вищенаведеного, вина ОСОБА_1 , яка полягала у порушенні вимоги визначені п. 23 Порядку № 1487, абз. 2 пл. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, викладених у додатку 2 до Порядку № 1487, а також абз. 8 ч. 3, абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-XII., та Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, що виразилося у неоновленні своїх військово - облікових даних, а саме: нового місця реєстрації не доведена належними та достатніми доказами, а відтак, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Посилання відповідача на неподання позивачем доказів своєчасного оновлення даних суд відхиляє, оскільки тягар доказування цих обставин покладений саме на ІНФОРМАЦІЯ_11 , як суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України.

Отже, суд уважає, що відповідач, ухвалюючи спірну постанову, всупереч імперативних вимог статей 7, 9, 247, 251, 252 тощо КУпАП, не дослідив обставини справи, не встановив наявність складу адміністративного правопорушення, не зібрав доказів на підтвердження власної позиції щодо допущення позивачем інкримінованого правопорушення, зокрема які були наявні у розпорядженні самого відповідача.

Враховуючи наведене, дослідивши вказану постанову, суд вважає її такою, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); упереджено, недобросовісно, нерозсудливо; не пропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення за яке позивача притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, однак у даній справі суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем допущено неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, а оскаржувана постанова, прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 7/3940 від 31 березня 2025 року за ч.3 ст. 210-1 КУпАП задовольнити повністю.

Скасувати Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 7/3940 від 31 березня 2025 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Надмірно сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, згідно квитанції № 381066(№ 7чек № jvL7N-SjFcM) від 08 квітня 2025 року, повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України у відповідності до ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя Ю.М. Гніздилов