Справа № 620/6016/25
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року Чернігів Справа № 620/6016/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Ткаченко О.Є.,

за участі секретаря Головачової Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Прилуцького відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мовчан Тетяни Олексіївни про стягнення виконавчого збору від 02.05.2025 у виконавчому провадженні №55843899 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 116425,20 грн;

визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Прилуцького відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мовчан Тетяни Олексіївни про відкриття виконавчого провадження №77973070 від 02.05.2025 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 116425,20 грн.

Позов мотивовано тим, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 02.05.2025 у виконавчому провадженні №55843899 та відкриття виконавчого провадження №77973070 від 02.05.2025 є протиправними через визначення державним виконавцем невірного розміру виконавчого збору згідно правових норм, що діяли на момент відкриття виконавчого провадження про стягнення боргу. Так, державний виконавець під час прийняття оскаржуваної постанови від 02.05.2025 у ВП №55843899 визначив суму виконавчого збору у розмірі 10% від суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, застосувавши таким чином Закон №1404-VIII «Про виконавче провадження» у редакції Закону №2475-VIII від 03.07.2018, що почала діяти із 28.08.2018, тобто після відкриття виконавчого провадження. Вважає, що належний розмір виконавчого збору становить 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не від суми, що підлягає примусовому виконанню за виконавчим документом. Крім того, ні до матеріалів ВП №55843899 (стягнення основного боргу), ні до матеріалів ВП №77973070 (стягнення виконавчого збору) не долучено розрахунок нарахування виконавчого збору. Також зауважує, що постанова про стягнення виконавчого збору від 02.05.2025 у виконавчому провадженні №55843899 винесена раніше, ніж постанова від 02.05.2025 про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №55843899.

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Ткаченко О.Є. ухвалою від 11.06.2025 поновила позивачу строк звернення до суду, прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила провадження у справі та призначила її до розгляду в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з повідомленням (викликом) сторін та проведенням судового засідання на 23.06.2025.

Відповідач подав відзив на позов, у якому заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні, зазначив, що на момент відкриття виконавчого провадження №55843899 редакція Закону №1404-VIII «Про виконавче провадження» передбачала, що розмір виконавчого збору обраховувався від фактично стягнутої суми. Разом з тим, на момент прийняття спірної постанови, тобто станом на 02.05.2025 редакція статті 27 Закону №1404-VIII «Про виконавче провадження» зі змінами, внесеними Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018, передбачено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Нормами Закону України "Про виконавче провадження" прямо передбачено, що виконавчий збір не стягується лише у тому випадку, коли рішення суду боржником виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У випадку, коли державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за виконавчим документом, вимоги якого станом на час відкриття виконавчого провадження не виконані, та в подальшому повернуто виконавчий документ за заявою стягувача, нормами законодавства, чинними станом на час прийняття оскаржуваних постанов, прямо передбачено обов`язок державного виконавця стягнути з боржника виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Враховуючи, що добровільного виконання рішення не відбулося, державним виконавцем правомірно розпочато примусове виконання виконавчого документа та одночасно стягнуто виконавчий збір.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. В телефонному режимі просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Постановою головного державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Клименко Л.Г. від 21.02.2018 відкрито виконавче провадження №55843899 з виконання виконавчого листа №2/742/884/16, виданого 08.09.2016 Прилуцьким міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №0 від 22.04.2008 (в системі обліку банка договір №) по процентах та кредиту у розмірі 40834,31 доларів США та по пені у розмірі 68812,75 грн на користь AT «УкрСиббанк» (а.с. 86).

Постановою державного виконавця від 03.04.2025 виконавчий лист №2/742/884/16, виданий 08.09.2016 Прилуцьким міськрайонним судом, повернуто відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вказаної постанови до відділу надійшла заява стягувана про повернення виконавчого документу. Залишок боргу становить 40834,31 дол. США та по пені у розмірі 58749,50 грн. Виконавчий збір становить 116425,20 грн. Залишок нестягненої суми за виконавчим документом 58749.50 гривня (UAH); сума стягнутого виконавчого збору/сума стягненої винагороди приватного виконавця 1006.58 гривня (UAH) (а.с. 91).

02.05.2025 в межах ВП №55843899 начальник відділу ДВС виніс постанову про скасування постанови від 03.04.2025 про повернення виконавчого документу стягувачу, оскільки державним виконавцем не було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Постановою від 02.05.2025 в межах ВП №55843899 старший державний виконавець відділу ДВС Мовчан Т.О., керуючись положеннями пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернула виконавчий лист №2/742/884/16, виданий 08.09.2016 Прилуцьким міськрайонним судом, стягувачу на підставі його заяви. У даній постанові зазначено наступне: «До відділу надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документу. Залишок боргу становить 40834,31 дол. США та по пені у розмірі 58749,50 грн. Виконавчий збір становить 116425,20 грн.» (а.с. 90).

02.05.2025 в межах ВП №55843899 старший державний виконавець відділу ДВС Мовчан Т.О. винесла постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 116425,20 грн (а.с. 89).

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Мовчан Т.О. від 02.05.2025 відкрите виконавче провадження №77973070 із виконання постанови від 02.05.2025 за №55843899 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 116425,20 грн (а.с. 104).

Вважаючи постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 02.05.2025 в межах виконавчого провадження №55843899 та від 02.05.2025 про відкриття виконавчого провадження №77973070 протиправними позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, у редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження про стягнення основного боргу, 21.02.2018) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28.08.2018 (на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №55843899 від 21.02.2018), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами пунктів 16 частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується:

- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

- у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

- у разі виконання рішення приватним виконавцем;

- за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Частиною 9 цієї статті 27 Закону №1404-VIII обумовлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 5 статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини 5 статті 37 Закону №1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Приписами статей 40, 42 Закону №1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Частиною 3 статті 40 Закону №1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною 4 статті 42 Закону №1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина 1 статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону №1404-VІІІ (у редакції, що діяла до 28.08.2018) висновується, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Проте, Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилання захисту права дитини на належне утримання, який набрав чинності 28.08.2018, внесені зміни до статті 27 Закону №1404-VІІІ, за змістом яких виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто з урахуванням редакцій Закону №1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалася, а саме: в період до 28.08.2018 розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28.08.2018 - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

З огляду на матеріали справи державний виконавець під час прийняття оскаржуваної постанови від 02.05.2025 у ВП №55843899 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 116425,20 грн, визначив суму виконавчого збору в розмірі 10% суми, яка зазначена у виконавчому листі від 08.09.2016 №2/742/884/16.

Тож державний виконавець визначив суму виконавчого збору у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчими документами, застосувавши таким чином фактично Закон №1404-VIII у редакції Закону №2475-VIII.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 у справі №1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, положення статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28.08.2018, зменшували відповідальність позивача як боржника у порівнянні з нормами статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна після 28.08.2018 (Закон №2475-VIII), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

З урахуванням того, що внесені Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII зміни до статті 27 Закону №1404-VІІІ погіршили становище боржника ОСОБА_1 , а також того, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 116425,20 грн і, відповідно, відкриття виконавчого провадження з виконання такого рішення органу державної виконавчої служби.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.08.2020 у справі №1340/5053/18, від 28.10.2020 у справі №400/878/20, від 21.01.2021 у справі №640/3430/19, від 22.01.2021 у справі №400/4023/19, 28.01.2021 у справі №420/769/19, від 20.05.2021 у справі №640/32814/20, від 15.06.2023 у справі №420/2013/22 і суд не знаходить підстав для відступу від неї під час розгляду цієї справи.

При цьому, суд зважає на те, що у зібраних матеріалах справи наявні докази вчинення державним виконавцем виконавчих дій, спрямованих на стягнення боргу з позивача, зокрема, державним виконавцем було винесено постанови про арешт майна боржника від 22.02.2018, про арешт коштів боржника від 17.12.2020 та від 13.01.2021, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа від 30.01.2020 (а.с. 60, 61, 6566, 71).

Отже, враховуючи у цій справі наявні докази вчинення державними виконавцями виконавчих дій, спрямованих на стягнення боргу з позивача, зокрема щодо виявлення та накладення арешту на його майно, саме тому зазначені дії виконавця мають бути окреслені певним результатом виконання (суму, яку фактично стягнуто у зв`язку із забезпеченням арешту майна, залишок нестягнутої суми), оскільки законодавець на момент початку примусового виконання (постанова про відкриття виконавчого провадження, у якій вказано про стягнення з боржника також виконавчого збору) чітко визначив, що виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Таким чином, суд вважає, що факт повернення виконавчого документа стягувачу є належною та достатньою підставою для стягнення з боржника виконавчого збору, водночас розмір такого виконавчого збору становить 10 відсотків фактично стягнутої суми, а не суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.

Відтак у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 02.05.2025 у ВП №55843899 про стягнення виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону №1404-VIII та підлягає скасуванню, також відповідно підлягає скасуванню постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №77973070 від 02.05.2025 щодо стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 116425,20 грн.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 2422,00 грн.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мовчан Тетяни Олексіївни від 02.05.2025 ВП №55843899 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 116425,20 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мовчан Тетяни Олексіївни від 02.05.2025 про відкриття виконавчого провадження №77973070 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору у розмірі 116425,20 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422,00 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Прилуцький відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул.Миколи Леонтовича, 73, м.Прилуки, Прилуцький р-н, Чернігівська обл., 17507, ).

Повне рішення суду складено 23 червня 2025 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО