Справа № 127/10207/25
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/10207/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйов В.В.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

24 червня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, Інспектора 1 батальйону 3 роти 1 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції Дзяда Олександра Олександровича про визнання дій незаконними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Вінницького міського суду Вінницької області у в якому просив: визнати протиправними дії інспектора 1 батальйону 3 роти 1 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Дзяд О.О. щодо складання постанови та скасувати постанову серії ЕГА №1721924 від 22.03.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2025 позов задоволено частково.

Скасовано постанову серії ЕГА №1721924 від 22.03.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.182 КУпАП - закрито.

В решті позовних вимог, а саме щодо визнання протиправними дій поліцейського відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Також до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно постанови серії ЕГА №1721924 від 22.03.2025 у справі про адміністративне правопорушення, 22.03.2025 о 14 год. 42 хв. у м. Вінниці по вул. Миколи Ващука, 1А, ОСОБА_1 на захищеному об`єкті, а саме в квартирі проводив ремонті роботи, що супроводжувалось шумом, при цьому шум проникав за межі цього приміщення, де допускати це заборонено у вихідні дні цілодобово, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я». За вказаних обставин ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 85,00 грн.

Вказана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1721924 від 22.03.2025 складена інспектором 1 батальйону 3 роти 1 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції Дзядом О.О., який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 1 ст. 182 КУпАП.

Вважаючи постанову серії ЕГА №1721924 від 22.03.2025 протиправною та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 просив її скасувати.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що оскаржувана постанова серії ЕГА №1721924 від 22.03.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Також згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до частини першої ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За змістом ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КУпАП, порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях - тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від п`яти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і накладення штрафу на посадових осіб та громадян - суб`єктів господарської діяльності - від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 4 ст. 32 Закону України «Про систему громадського здоров`я» проведення на захищених об`єктах ремонтних робіт, що супроводжуються шумом, забороняється у робочі дні з 21 години до 8 години, а у святкові та неробочі дні - цілодобово. Власник або орендар приміщень, в яких передбачається проведення ремонтних робіт, зобов`язаний повідомити мешканців прилеглих квартир про початок таких робіт. За згодою мешканців усіх прилеглих квартир ремонтні та будівельні роботи можуть проводитися також у святкові та неробочі дні. Шум, що утворюється під час проведення будівельних робіт, не повинен перевищувати державних медико-санітарних нормативів протягом усіх періодів доби.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами.

Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22.02.2019 №463 були затверджені Державні санітарні норми допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови.

Пунктом 1 зазначених Санітарних норм передбачено, що вимоги цих Державних санітарних норм встановлюють допустимі рівні шуму, який проникає в приміщення житлових i громадських будинків від зовнішніх та внутрішніх джерел, i допустимі piвнi шуму на території житлової забудови.

Допустимі piвні звуку в приміщеннях житлових і громадських будинків та на території житлової забудови слід приймати згідно з додатком 1 до цих Санітарних норм (п.3 Державних санітарних норм).

Відповідно до Додатку 1 до Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових і громадських будинків і на території житлової забудови (пункт 3) Допустимий рівень звуку в житлових приміщеннях житла І категорії день 40 дБА, ніч 30 дБА.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Згідно матеріалів справи, оскаржувана постанова про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП України містить лише посилання на загальну норму щодо порушення позивачем вимог законодавчих нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму, правил додержання тиші в населених пунктах, однак не визначено чи було допущено позивачем порушення Санітарних норм допустимих рівнів шумів в приміщеннях житлових та громадських будинків.

Дослідивши відеозаписи з портативних відеореєстраторів поліцейських, долучених до відзиву на позовну заяву, та оскаржувану постанову, судом першої інстанції правильно встановлено, що працівником поліції не було відібрано у сторін конфлікту письмові пояснення, не оглянуто квартиру відповідача, не встановлено достовірно джерело походження шуму та його рівень, справу було розглянуто не безпосередньо на місці вчинення правопорушення, а на сходовій площадці. Крім того, працівниками поліції не були взяті до уваги пояснення позивача щодо неприязних стосунків із ініціатором виклику працівників поліції, а також щодо перевірки обставин на предмет вчинення правопорушення іншими особами, оскільки ОСОБА_1 повідомив про можливість проведення ремонтних робіт також й іншими власниками квартир цього багатоквартирного житлового будинку, якими ймовірно міг створюватись шум у квартирі заявника - мешнанця кв. АДРЕСА_1 .

Крім того відеозапис з портативних відеореєстраторів працівників поліції про подію розпочанається з 14 год. 29 хв. 22.03.2025 з якого вбачається, що ОСОБА_1 та ініціатор виклику працівників поліції мешканець квартири АДРЕСА_1 , перебувають біля квартири позивача, а не у квартирі у якій начебто виконуються ремонтні роботи, що призводить до утворення шуму чи у квартирі заявника про адміністративне правопорушення - мешканця квартири 27, у якій безпосередньо чутно шум від здійснення ремонтних робіт. В зв`язку з цим, суд позбавлений можливості перевірити обставину вчинення позивачем правопорушення, оскільки працівникам поліції доказ вчинення правопорушення не надано, рівень шуму не замірявся та жодних доказів не було надано ні суду першої інстанції ні до апеляційного суду. Також працівником поліції не було перевірено на предмет відповідності твердження мешканця квартири АДРЕСА_1 , що викликає сумніви у вчиненні позивачем вказаного правопорушення.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивач у позові не заперечував, щодо проведення ремонтних робіт, а саме на другій сторінці позовної заяви (після усунення недліків) у третьому абзаці позивач зазначив, що : «Я ОСОБА_1 , 22.03.2023, в суботу, денний час, близько 14.0, проводив ремонтні роботи в квартирі за адресою АДРЕСА_2 , а саме кріпив кабель по установці інтернет кабелю, роботи тривали не більше 5-10 хвилин.

Проте суд зазначає, що такі пояснення позивача не є доказом перевищення державних медико-санітарних нормативів.

З наявних матеріалів справи неможливо встановити наявність адміністративного порушення, оскільки замірів за допомогою сертифікованого шумометра, відповідачем до матеріалів справи не надано та відеозаписом таких подій не зафіксовано. Працівниками поліції не відібрано пояснень в інших власників квартир, що знаходяться по сусідству.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Таким чином, в постанові по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1721924 від 22.03.2025 року не зазначено який саме рівень шуму був у квартирі позивача ОСОБА_1 чи у квартирі заявника - №27 та дані спеціальних технічних засобів вимірювання рівня шуму.

Також відповідач посилається в апеляційній скарзі на те, що інспектор 1 батальйону 3 роти 1 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Дзяд О.О. не є належним відповідачем у справі та зазначає, що належним відповідачем є суб`єкт владних повноважень Департамент патрульної поліції.

Частиною 4 ст. 46 КАС України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України, відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

При цьому, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, інспектор 1 батальйону 3 роти 1 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції Дзяд О.О. є працівником УПП у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції України і діє від імені органів поліції, а тому, він - поліцейський, є належним відповідачем у даній справі.

За змістом п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже оскаржувана постанова серії ЕГА №1721924 від 22.03.2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить жодних посилань на будь-які докази, на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КУпАП

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1721924 від 22.03.2025 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 182 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.