Справа № 280/2269/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2025 року м. Дніпросправа № 280/2269/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства юстиції України в інтересах відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року (суддя Мінаєва К.В., повне судове рішення складено 21 квітня 2025 року) в справі № 280/2269/25 за позовом Запорізького апеляційного суду до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Запорізький апеляційний суд звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі ДВС) про:

визнання протиправними дій щодо стягнення з Запорізького апеляційного суду виконавчого збору та щодо стягнення мінімального розміру витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 77600974 з виконання виконавчого листа № 280/6671/24, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 06 березня 2025 року;

скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої А.І., винесеної 24 березня 2025 року у виконавчому провадженні №77600974, про стягнення з Запорізького апеляційного суду виконавчого збору в розмірі 32000,00 грн;

скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої А.І., винесеної 24 березня 2025 року у виконавчому провадженні №77600974, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 401,85 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої Альони Ігорівни від 24.03.2025 ВП № 77600974 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Міністерство юстиції України просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Вказує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією виконавця у межах виконавчого провадження, є обов`язком виконавця відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», а висновок суду першої інстанції, що виконання судового рішення має здійснюватися з урахуванням вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», у зв`язку з чим виконавчий збір не стягується, є неправильним.

Виконавчий лист, на підставі якого відкрите виконавче провадження, містить вимоги про зобов`язання вчинити дії, а не стягнення коштів чи майна, що виключає можливість застосування приписів Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Виконавчий лист не містить вимог щодо звернення стягнення як форми заходу примусового виконання, а має вимоги зобов`язального характеру.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.10.2024 у справі №280/6671/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, а саме:

визнано протиправними дії Запорізького апеляційного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової соціальної відпусток та вихідної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 02.04.2024 обчислених, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102,00 грн;

зобов`язано Запорізький апеляційний суд здійснити нарахування та виплату належної ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні відпусток та вихідної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 02.04.2024 з включенням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році 2270,00 грн, у 2022 році 2481,00 грн, у 2023 році 2684,00 грн, у 2024 році - 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;

визнано протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення фінансування виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні відпусток та вихідної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 02.04.2024 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році 2270,00 грн, у 2022 році 2481,00 грн, у 2023 році 2684,00 грн, у 2024 році - 3028,00 грн;

зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування виплати належної ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні відпусток та вихідної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 02.04.2024 з включенням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році 2270,00 грн, у 2022 році 2481,00 грн, у 2023 році 2684,00 грн, у 2024 році 3028,00 грн.

06.03.2025 Запорізьким окружним адміністративним судом видано виконавчі листи у справі.

На виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження ВП №77600974 з виконання виконавчого листа №280/6671/24, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 06.03.2025 про зобов`язання Запорізький апеляційний суд здійснити нарахування та виплату належної ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні відпусток та вихідної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 02.04.2024 з включенням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році 2270,00 грн, у 2022 році 2481,00 грн, у 2023 році 2684,00 грн, у 2024 році 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої А.І. від 24.03.2025 відкрито виконавче провадження ВП № 77600974, надано боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів; постановлено стягнути з боржника виконавчий збір / основну винагороду приватного виконавця у розмірі 32000 грн.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої А.І. від 24.03.2025 ВП № 77600974 стягнуто з боржника (Запорізький апеляційний суд) виконавчий збір у розмірі 32000,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревої А.І. від 24.03.2025 ВП № 77600974 стягнуто з боржника (Запорізький апеляційний суд) витрати виконавчого провадження у розмірі 401,85 грн.

Листом від 02.04.2025 №12-13/918/25 позивач повідомив відповідача, що на виконання рішення суду та відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2025 ВП №77600974 наразі готується довідка щодо нарахування належної ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні відпустки та вихідної допомоги. У зв`язку з тим, що відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності потрібен значний час для здійснення нарахувань належних ОСОБА_1 , сум, оскільки зазначені нарахування здійснюються в ручному режимі, без застосування програми, крім того, на даний час відділ планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності готує звіт за 1 квартал 2025 року, Запорізький апеляційний суд повідомив, що у визначений у постанові про відкриття провадження термін не має можливості виконати рішення суду.

Суд першої інстанції вважав, що виконання рішення суду має здійснюватися з урахуванням вимог Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки боржником є орган державної влади, фінансування судів здійснюється за рахунок державного бюджету, тому враховуючи приписи пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», дійшов висновку, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 24.03.2025 ВП № 77600974 про стягнення виконавчого збору у розмірі 32000,00 є протиправною.

Щодо постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 24.03.2025 ВП №77600974 суд першої інстанції вказав, що оскільки приписами статей 27 та 42 Закону України Про виконавче провадження та положеннями Інструкції №512/5 чітко визначено обов`язок державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження при надходженні виконавчого документа державному виконавцю одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, тобто стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання, а у межах спірних правовідносин постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження по ВП №77600974 не оскаржувалась, юридичної сили не припиняла до настання моменту закінчення виконавчого провадження, у ході цього виконавчого провадження державним виконавцем приймались рішення з приводу ходу виконавчого провадження, ініційований позивачем спір у цій частині стосується виключно питання його права проводити оплату витрат виконавчого провадження з огляду на положення частини третьої статті 42 Закону №1404-VIII, яка визначає порядок здійснення органами державної виконавчої служби витрат виконавчого провадження за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження (авансового внеску стягувача та стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження), проте не звільняє боржника від сплати ним витрат виконавчого провадження, суд першої інстанції відхилив посилання позивача на вказану норму як на підставу скасування оскаржуваної постанови та відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки щодо задоволення частини позовних вимог обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року у справі №280/6671/24, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року, зокрема, зобов`язано Запорізький апеляційний суд здійснити нарахування та виплату належної ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, сум компенсації за невикористані дні відпусток та вихідної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 02.04.2024 з включенням всіх передбачених законодавством нарахувань, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі: у 2021 році 2270,00 грн, у 2022 році 2481,00 грн, у 2023 році 2684,00 грн, у 2024 році 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Запорізьким окружним адміністративним судом 06 березня 2025 року видано виконавчі листи у справі.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Лазаревою А.І. від 24 березня 2025 року відкрито виконавче провадження № 77600974 щодо примусового виконання виконавчого листа, надано боржнику строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів; постановлено стягнути з боржника виконавчий збір / основну винагороду приватного виконавця у розмірі 32000 грн.

Постановою державного виконавця від 24 березня 2025 року ВП № 77600974 стягнуто з боржника Запорізького апеляційного суду виконавчий збір у розмірі 32000,00 грн.

Постановою державного виконавця від 24 березня 2025 року ВП № 77600974 стягнуто з боржника Запорізького апеляційного суду витрати виконавчого провадження у розмірі 401,85 грн.

Спірним в цій справі є питання правомірності постанови про стягнення виконавчого збору при здійсненні виконавчого провадження, боржником в якому є державний орган.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року №1403-VIII.

Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

При цьому частинами першою - четвертою статті 27 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Пунктом 3 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI (далі Закон № 4901-VI) встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання (частина перша статті 1).

Частиною першою статті 2 Закону № 4901-VI передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Частина друга статті 2 Закону № 4901-VI встановлює, що дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

Відповідно до статті 7 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Виходячи з приведених приписів Закону № 4901-VI, цим законом встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Позивач в цій справі та боржник у виконавчому провадженні №77600974 Запорізькій апеляційний суд є державним органом, фінансування якого здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, як передбачено частиною першою статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Оскільки в цьому випадку виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, та в порядку, встановленому Законом № 4901-VI, то відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір у такому виконавчому провадженні не стягується.

Отже, висновок суду першої інстанції про протиправність постанови державного виконавця від 24 березня 2025 року, прийнятою у межах виконавчого провадження № 77600974, про стягнення виконавчого збору з Запорізького апеляційного суду у розмірі 32000 грн є обґрунтованим.

Доводи апелянта про те, що виконавчий лист, на підставі якого відкрите виконавче провадження, містить вимоги про зобов`язання вчинити дії, а не стягнення коштів чи майна, що виключає можливість застосування приписів Закону № 4901-VI, спростовані приведеними вище висновками суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України в інтересах відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року в справі № 280/2269/25 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року в справі № 280/2269/25 за позовом Запорізького апеляційного суду до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення 25 червня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 червня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов