Справа № 759/6201/25
Суддя: Ул`яновська О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6201/25

пр. № 2-а/759/160/25

24 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Косінської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до Падурян Тетяни Валеріївни, Департаменту патрульної поліції про сксування постанови про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у березні 2025 р. представник позивача звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4283802 від 16.03.2025, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 БПП з обслуговування Камянець-Подільського району УПП в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Падурян Т.В. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути судові витрати з відповідача.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 16.03.2025 поліцейським 1 взводу 1 роти 1 БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Падурян Т.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4283802 від 16.03.2025, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в межах населеного пункту в с. Шатава, дорога Н-03 Житомир-Чернівці 267 км. 500 м. зі швидкістю 76 км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год. та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн 00 коп. Вказану постанову вважає незаконною, необгрунтованою, винесеною з порушенням норм законодавства. Зазначає, що в оскаржуваній постанові не наведено докази на підтвердження обставин вчинення правопорушення, а саме відсутні відомості, що в зоні фіксації вимірювачем LTI 20/20 TruCam ІІ №ТС0008385 швидкості руху були та діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками, відсутні відомості про повірку техніки лазерного вимірювача швидкості руху, крім того, вимірювач не був стаціонарно встановлений на ділянці дороги. Оскаржувана постанова та додатки до неї не містять доказів стаціонарного встановлення вимірювача. На місці складання постанови, позивачу не було надано можливість ознайомитися з фото/відено доказами фіксації. Також позивач зазначає, що на вказаній ділянці руху попереду рухався інший автомобіль, а тому, ймовірно, саме його показання швидкості були зафіксовані вимірювачем, що за умови відсутності відео та фото доказів фіксації даним вимірювачем швидкості руху автомобілем позивача, унеможливлює висновок поза розумним сумнівом про вчинення правопорушення саме позивачем.

16.04.2025 представник Департаменту патрульної поліції подав відзив на позовну заяву, позовні вимоги вважає безпідставними, необгрунтованими та таками, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що під час несення служби на автодорозі Н-03 «Житомир-Чернівці» 267 км, 500 м. в населеному пункті с. Шатава Кам`янець-Подільського району Хмельницької області 16.03.2025 о 14 год. 43 хв. екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості LTI 20/20 TruCam серійний номер №ТС0008385 виявлено порушення ПДР позивачем, який рухався зі швидкістю 76 км./год, при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушено п. 12.4 ПДР, після чого транспортний засіб було зупинено, водієві повідомлено суть скоєного правопорушення, запропоновано пред`явити документи, роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з`ясовано усі обставини, які підлягали з`ясуванню під час розгляду справи, ознайомлено з доказами, вислухано заперечення, пояснення водія, після чого оцінено докази, встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, вину водія та інспектором винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП, застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 340 грн 00 коп. Розглядаючи дану справу, співробітник патрульної поліції діяла в межах повноважень та відповідно до Закону. Вимірювання швидкості руху автомобіля відбувалось з використанням ручного лазерного вимірювача швидкості, приладом TruСam, в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 ПДР. При цьому, прилад розміщувався по зовнішньому периметру дороги, на узбічі, без порушення вимог Закону. Свідоцтвом про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки від 06.11.2024, чинного до 06.11.2025 встановлено, що лазерний вимірювач швидкості приладу Trucam LT1 20/20 ТС008385 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному режимі становить +/- 2 км/год в діапазоні вимірювання від 2 км/год. до 320 км/год. На відрізку дороги, на якому виявлено правопорушення ПДР, встановлено відповідні дорожні знаки для попередження скоєння водіями ДТП, в тому числі знак 5.49 «Початок населеного пункту», 5.50 «Кінець населеного пункту», знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень ПДР» з додатковою табличкою до дорожніх знаків 7.2.1 «Зона дії» (2 км). Позивач знехтував вимогами вказаних дорожніх знаків, чим скоїв порушення ПДР, факт якогоо зафіксовано фото та відео доказами (а.с. 26-36).

21.04.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, вважає доводи, викладені у відзиві на позовну заяву є необгрунтованими. Зазначає, що прилад Trucam при проведенні фіксації швидкості руху автомобіля не може утримуватися в руках, повинен бути закріплений на однострої в службових автомобілях, вмонтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг. Інструкція виробника щодо використання лазерного вимірювача швидкості Trucam, свідоцтво про повірку приладу не належать до нормативно-правових актів, які встановлюють чи змінюють порядок використання та розміщення засобів для фіксації порушень ПДР. Час, зафіксований в роздруківці авто та у постанові, відрізняється на 10 хв., швидкість фіксації руху автомоблія також має відмінності на 3 км/год. Позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 52-57).

25.04.2025 представник Департаменту патрульної поліції подав заперечення на відповідь на відзив, зазначає, що з долучених фото та відео доказів слідує, що замір швидкості руху було здійснено щодо авомобіля «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, швидкість його руху перевищувала дозволену нормами ПДР більше, ніж на 20 км/год. Щодо невідповідності часу фіксації приладу, то вказане слід вважати допущеною опискою в постанові, яка не впливає на суть вчиненого правопорушення і не виключає складу адміністративного правопорушення. У задоволенні позову просить відмовити (а.с. 61-63).

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2025 визначено головуючого суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 19-20).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 22-23).

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1 -5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

ІІІ. Фактичні обставини справи

cудом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА №4283802 від 16.03.2025, за адресою: Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський район, с. Шатава, дорога Н-06 Житомир-Чернівці 267 км. 500 м., 16.03.2025 о 14:33:23, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Мерседес» д.н.з НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 км/год, при максимально дозволеній швидкості 50 км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год, швидкість вимірювалась приладорм LTI 20/20 TruCam ІІ ТС0008385, чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкості режимі в населених пунктах та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 14-15).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ).

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).

Постановою, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, яка передбачає, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як нассс двадцять кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається зі змісту постанови, 16.03.2025, ОСОБА_1 , керуючи транспортним заобом «Мерседес» д.н.з НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 км/год, при максимально дозволеній швидкості 50 км/год, чим перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год. Швидкість вимірювалась приладом LTI 20/20 TruCam ІІ ТС0008385.

Зазначений доказ (LTI 20/20 TruCam ІІ ТС0008385) суд визнає допустимим доказом з огляду на те, що у спірній постанові зазначено, який технічний прилад застосовувався при вимірюванні швидкості та вказано про фіксування на портативний пристрій та TruCam LTI 20/20 ТС ТС0008385, що свідчить про правомірність застосування такого лазерного вимірювача швидкості.

Наданий відповідачем відеозапис та фото з приладу TruCam LTI 20/20 ТС ТС0008385 свідчать про те, що транспортний засіб «Мерседес» д.н.з НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 76 км/год в межах дороги Н-06 Житомир-Чернівці 267 км. 500 м, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 26 км/год.

Відповідачем на виконання покладеного на нього обов`язку доказування, регламентованого частиною другою статті 77 КАС України, доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

У свою чергу, лазерний вимірювач швидкості руху TruCam LTI 20/20 ТС ТС0008385 має допустиму похибку при вимірюванні швидкості руху в ручному режимі +/- 2 км/год. Навіть з урахуванням вказаної похибки під час використання ручного режиму, позивач рухався з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху у населеному пункті.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбачених частиною першою статті 122 КУпАП, а доводи позивача не спростовують висновки поліцейського.

Вказане у сукупності з урахуванням всіх зібраних матеріалів, в достатній мірі підтверджує наявність в діях позивача ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статтею 122 КУпАП.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Тобто, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України, проте даних вимог позивачем дотримано не було.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачем застосовано прилад TruCam в ручний спосіб, а не в автоматичному режимі, що не відповідає вимогам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», суд зазначає наступне.

Як зазначалось, факт вчинення адміністративного правопорушення зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 № ТС0008385.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС ТС0008385 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Правомірність використання відповідачем технічного приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20 №ТС0008385, підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/32329, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 06.11.2024, чинне до 06.11.2025, відповідно до якого лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 №ТС0008385 за результатами повірки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань - від 2 км/год. до 320 км/год. Максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі складає ± 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год (а.с. 39).

Також правильність використання приладу лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20-20 TruCAM ІІ, розроблений (виготовлений) компанією Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку № 04/05/02-1179/ВС1 від 15.12.2023, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES, визначений п.5.2 ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 (у режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IES 10116, із довжиною ключа 128 біт). Термін дії протягом періоду дії правового режиму воєнного стану в Україні та шести місяців після його припинення чи скасвання (а.с. 41).

Позивач, посилаючись на положення статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», вказує, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам статті 40 названого Закону.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, вказаною нормою не встановлено обмежень щодо використання лазерного вимірювача швидкості TruCam в ручному режимі.

Крім цього, правомірність використання приладу TruCam саме в ручному режимі підтверджується листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» Мінекономрозвитку від 01.10.2019 №22-38/49, відповідно до якого лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання (а.с. 38).

Можливість використання приладу LTI 20/20 №ТС0008385 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання) та не суперечить вимогам законодавства.

Отже, використання приладу TruCam відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, а тому користування приладом у ручному режимі не є порушенням. При цьому, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

З огляду на викладене, доводи позивача, що використання приладу TruCam у ручному режимі суперечить вимогам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», є безпідставними.

Посилання позивача на відсутність доказів того, що в зоні фіксації були розміщені та діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками, судом також не приймаються до уваги з наступних підстав.

Зокрема, 19.11.2024 т.в.о. начальника відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в Хмельницькій обл. Департаменту патрульної поліції видано вимогу (припис) №56 щодо встановлення на автодорозі Н-03 «Житомир-Чернівці», км. 268 (с. Шатава) дорожнього знаку 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.50 «Кінець населеного пункту» (а.с. 42).

28.11.2024 рапортом т.в.о. начальника відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в Хмельницькій обл. Департаменту патрульної поліції повідомлено про виконання вимоги (припису) №56 від 19.11.2024 щодо встановлення дорожніх знаків 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.50 «Кінець населеного пункту» (а.с. 43).

Суд зазначає, що обставини наявності чи відсутності дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

З огляду на викладене, посилання позивача щодо відсутності доказів наявності обмежень за місцем скоєння ДТП, не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи, зазначені позивачем на підтвердження позовних вимог, не приймаються судом до уваги, оскільки не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Таким чином, при розгляді справи суд не знайшов факту підтвердження неправомірних дій інспектора при винесенні оскаржуваної постанови, позивачем не надано достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування неправомірності дій інспектора, в матеріалах справи такі підтвердження також відсутні. При прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено положеннями КУпАП, а відтак адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, та повністю спростовані стороною відповідача, суд вважає позов безпідставним, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

V. Розподіл судових витрат

у відповідності до положень ст. 139 КАС України суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, ст.ст. 122, 222, 251 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 7, 8,9, 72-78,241-246,286,293 КАС України,

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Падурян Тетяни Валеріївни , Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Ул`яновська