Справа № 480/11101/24
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 р. Справа № 480/11101/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.03.2025, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, повний текст складено 24.03.25 по справі № 480/11101/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі ГУ ПФУ в Сумській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області) в якій просить :

визнати неправомірним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області № 00 від 30.10.2024 про відмову в перерахунку пенсії (переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон України № 3723-ХІІ),

зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити з 11.09.2023 пенсію державного службовця за віком у відповідності до ст. 37 Закону України № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної в довідках від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24-22-02/78, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 11.09.2023 звернувся до органу ПФУ з заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України № 3723-ХІІ. За цією заявою йому відмовлено.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі № 480/11142/23, визнано неправомірним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області за № 00 від 18.09.2023 про відмову в перерахунку пенсії (переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ). Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом України № 3723-ХІІ. Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.09.2023 про перехід на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-ХІІ, з урахування правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

На виконання судового рішення, ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянуло заяву від 11.09.2023 про перехід на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-ХІІ та прийнято рішення від 30.10.2024 за № 00, яким повторно відмовило в перерахунку пенсії та зазначено про те, що розмір пенсії буде меншим, ніж то, що отримує зараз, адже при розрахунку її розміру не будуть враховані довідки про складові заробітної плати від 04.09.2023 № 7.24- 22-02/77 та № 7.4-22-02/78, оскільки вони не були предметом спору по справі № 480/11142/23.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано неправомірним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області за № 00 від 30.10.2024 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії (переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України № 3723-ХІІ).

Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області призначити ОСОБА_1 з 11.09.2023 пенсію державного службовця за віком у відповідності до ст. 37 Закону України № 3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної в довідках від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24-22-02/78, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що відсутні правові підстави для зобов`язання здійснити певні дії, оскільки рішення про відмову у перерахунку пенсії на виконання рішення суду прийнято ГУ ПФУ в Одеській області. Проживання позивача на території, яку обслуговує ГУ ПФУ у Сумській області не може бути підставою для зобов`язання цього органу вчиняти певні дії, оскільки визначальним фактор є визначення органу яким саме було прийнято спірне рішення, що є предметом розгляду у цій справі та стало підставою для звернення з позовом до суду. Вказує, що довідки про складові заробітної плати від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24- 22-02/78, видані Сумською митницею Державної митної служби України не враховано, оскільки не були предметом спору. У зв`язку з вищезазначеним, ГУ ПФУ в Одеській області на виконання рішення суду ід 25.06.2024 у справі № 480/11142/23 прийняло рішення про відмову в перерахунку пенсії № 00 від 30.10.2024. При цьому, повідомляємо, що в довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (про посадовий оклад, надбавку за ранг та за вислугу років) від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77, виданою Сумською митницею Державної митної служби України зазначено посаду, яка не відноситься до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України № 3723-ХII. Отже, враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для врахування довідок про складові заробітної плати від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24-22-02/78.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 18.05.2015 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон України № 1058-IV).

11.09.2023 ОСОБА_1 звернуся із заявою щодо переходу з пенсії за віком відповідно до Закону України № 1058- IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 18.10.2023 № 00 заявнику відмовлено в переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, в зв`язку з відсутністю стажу роботи 20 років на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі № 480/11142/23 визнати неправомірним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області за № 00 від 18.09.2023 про відмову в перерахунку пенсії (переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України № 3723-ХІІ). Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі № 480/11142/23 набрало законної сили: 04.10.2024

На виконання вищезазначеного рішення суду ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII із зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи з 01.07.1993 по 11.02.2015, але при цьому розрахунок пенсії був недоцільний.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області № 00 від 30.10.2024 відмовлено в перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» через недоцільність такого перерахунку. При цьому, довідки про складові заробітної плати від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24-22-02/78, видані Сумською митницею Державної митної служби України не враховано, оскільки не були предметом спору.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком згідно Закону України № 889-VIII із зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи з 01.07.1993 по 11.02.2015, але при цьому розрахунок пенсії був недоцільний.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно ст. 5 Закону України № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 45 Закону України № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Частиною першою статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 26 Закону України № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років.

Відповідно до ст. 28 Закону України № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Таким чином, необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом України № 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом України № 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України № 1058-IV.

Тобто, до 01.05.2016 (дати набрання чинності Законом України № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до ст. 90 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України № 1058-IV.

Пунктом 10 розділу ХІ Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статі 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу ХІ Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» визначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону України № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 03.07.2018 по справі № 569/350/17, від 03.07.2018 по справі № 586/965/16-а, від 10.07.2018 по справі № 591/6970/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Порядок призначення пенсій згідно з Законом України №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб (далі Порядок № 622).

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 01.05.2016. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Пунктами 5 та 6 Порядку № 622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за № 180/30048.

Судом встановлено, що позивач для призначення пенсії державного службовця надав відповідачу заяву від 11.09.2023 та зокрема довідки Сумської митниці ДМС України від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24-22-02/78.

Дослідивши зміст поданих довідок суд встановив, що довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24-22-02/785, видані Сумською митницею ДМС України, відповідають формі довідки, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містить дані про надбавку за інтенсивність праці, виплати за додаткове навантаження, преміювання, інші виплати (матеріальну допомогу, премії тощо, нараховані за період, що перевищує календарний місяць).

Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 на суму 15 170.00 грн, видана Сумською митницею ДМС України за посадою : старшого державного інспектора відділу митного оформлення, станом на серпень 2023, складена за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», та містить відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг (радник податкової та митної справи III рангу), надбавка за вислугу років (50 %), на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за серпень 2023.

Проте ГУ ПФУ в Одеській області такі довідки про складові заробітної плати не були враховані, з посиланням на те, що в них зазначений заробіток працівника митної служби, а не державного службовця.

Однак, з такими доводами колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював з 01.07.1993 по 11.02.2015 на посадах у митних органах. 13.06.1995 позивач прийняв присягу державного службовця, 01.04.2004 йому присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби III рангу, 25.06.2005 присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби II рангу, 27.11.2006 присвоєно спеціальне звання Радник митної служби III рангу, 15.01.2014 присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної справи III рангу.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.

У свою чергу, пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, у спірному випадку необхідно керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283).

Указана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01.04.2020 у справі № 607/9429/17.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Частиною 18 статті 37 Закону України № 3723-ХІІ було передбачено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Крім того, спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб митних органів в Україні, є Митний кодекс України (далі МК України).

Нормами МК України 1991 року було закріплено, що працівник митного органу України є представником державного органу (ст. 156). Службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи (ст. 154).

Положеннями МК України 2002 року було передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу» (ст. 430).

Відповідно до ч. 1 ст. 569 МК України, який є чинним на час виникнення спірних правовідносин, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.

Згідно з ч. 1 ст. 588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

При цьому згідно з п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України № 889-VIII до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що як Законом України № 889-VIII, так і нормами діючих до нього Закону України № 3723-XII і Митних кодексів України та Порядку № 283 передбачалося зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах митного контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 № 680 «Питання присвоєння рангів державним службовцям та визначення співвідношень між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова № 680) затверджено Порядок присвоєння рангів державним службовцям, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-8.

Додатком 7 до Постанови № 680 передбачено, що спеціальне звання «Інспектор митної служби III рангу», яке присвоєно позивачу 01.04.2004, прирівнюється до 9 рангу державного службовця, спеціальне звання «Інспектор митної служби II рангу», яке присвоєно позивачу 25.06.2005, прирівнюється до 8 рангу державного службовця, спеціальне звання «Радник митної служби III ранг», яке присвоєно позивачу 27.11.2006, прирівнюється до 7 рангу державного службовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова № 306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Додатком до Постанови № 306 передбачено, що спеціальне звання «Радник податкової та митної справи III рангу», який присвоєно позивачу 15.01.2014, прирівнюється до 6 рангу державного службовця.

Отже, посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями із спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Таким чином, позивач відповідає всім необхідним вимогам, визначеним частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-XIIІ, пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, тому має право на призначення їй пенсії за віком на умовах статті 37 Закону України № 3723-XII.

У постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 465/7218/16-а та від 13.12.2018 у справі № 539/1855/17 зазначено, що доводи органу Пенсійного фонду про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з тим, що йому присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому його посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями статті 344 ПК України та Порядку № 283.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з наведеного, суд встановив, що відповідач під час розгляду заяви позивача безпідставно виходив з того, що у нього відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Разом з цим варто зазначити, що питання щодо правомірності не врахування стажу роботи позивача на посадах державної служби вже було предметом розгляду у справі № 480/11142/23.

Так, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 у справі № 480/11142/23 зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 у митних органах України до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на пенсію, згідно із Законом України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу».

Вирішуючи спір у справі № 480/11142/23, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача на посадах в органах державної митної служби (із присвоєнням спеціального звання), відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної служби.

Проте, за наслідками повторного розгляду заяви позивача, на виконання судового рішення по справі № 480/11142/23, ГУ ПФУ в Одеській області протиправно рішенням № 00 від 30.10.2024 відмовило позивачу у призначенні пенсії із урахуванням довідок про складові заробітної плати, з посиланням на те, що в довідках про складові заробітної плати зазначений заробіток працівника податкової служби, а не державного службовця.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання неправомірним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області за № 00 від 30.10.2024 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії (переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу»).

Посилання відповідачів на те, що розмір пенсії, обчислений відповідно до Закону України «Про державну службу» менший ніж заявник отримував раніше, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Суд звертає увагу, що за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє останній після призначення пенсії, перейти з одного виду пенсії на інший, або звернутись до органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом. Право позивача на вибір пенсії згідно Закону України № 1058-IV та право вимагати такого обчислення встановлено законом і не залежить від позиції відповідача щодо доцільності такого обчислення. Особа має право на перехід на інший вид пенсії і може ним скористатись, якщо, на її думку, це буде для неї бажаним.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 12.05.2021 у справі № 520/1972/19.

Аналізуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що доводи відповідача щодо недоцільності переведення позивача на інший вид пенсії, що призведе до подальшого зменшення розміру пенсії, на переконання суду, не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина не заперечує саме існування суб`єктивного права позивача на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та не може перешкоджати у реалізації такого права за умови відповідного волевиявлення особи.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої Конституція України та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

При цьому, щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити ОСОБА_1 з 11.09.2023 пенсію державного службовця за віком у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної в довідках від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24-22-02/78, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 5 статті 45 Закону України № 1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 44 Закону України № 1058-IV врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Пунктом 4.8 Порядку № 22-1 передбачено, що заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Пунктом 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Отже, органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

Так, заява позивача була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Одеській області, за результатами якої прийнято оскаржуване рішення № 00 від 30.10.2024 про відмову в перерахунку пенсії (переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу»).

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку дії зобов`язального характеру, як спосіб відновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом до того органу рішення якого оскаржується.

ГУ ПФУ в Сумській області не приймалося рішення по суті звернення ОСОБА_1 , а відтак, оскільки оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Одеській області, яке, як вже зазначалося вище, підлягає визнанню протиправним та скасуванню, саме на ГУ ПФУ в Одеській області має бути покладений обов`язок відновлення порушених прав позивача.

Відтак, висновки суду першої інстанції про те, що саме ГУ ПФУ в Сумській області має відновити порушені права позивача, поклавши обов`язок на останнє вчинення дій зобов`язального характеру, є помилковими та суперечать наведеному вище.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку з метою належного захисту прав позивача належить зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 11.09.2023 пенсію державного службовця за віком у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної в довідках від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24-22-02/78, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

Обраний судом у конкретному випадку спосіб захисту порушеного права позивача відповідає завданням адміністративного судочинства, вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, ГУ ПФУ у Одеській області, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність свого рішення, що є предметом оскарження у даній справі.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити частково, скасувавши рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити ОСОБА_1 з 11.09.2023 пенсію державного службовця за віком у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної в довідках від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24-22-02/78, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум та прийняти в цій частині нове рішення про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 11.09.2023 пенсію державного службовця за віком у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної в довідках від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24-22-02/78, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 по справі № 480/11101/24 скасувати в частині задоволення позову про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 з 11.09.2023 пенсію державного службовця за віком у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної в довідках від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24-22-02/78, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

В цій частині прийняти нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 з 11.09.2023 пенсію державного службовця за віком у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної в довідках від 04.09.2023 № 7.24-22-02/77 та № 7.24-22-02/78, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 по справі № 480/11101/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий