Справа № 520/16044/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23 червня 2025 р. Справа № 520/16044/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Панов М.М., розглянувши адміністративний позов НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) з адміністративним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) суму в розмірі 27 537,80 грн (двадцять сім тисяч п`ятсот тридцять сім гривень 80 копійок).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою вказаної статті визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд звертає увагу, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До таких обставин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексу адміністративного судочинства України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання позовної заяви.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, в ході роботи аудиторської групи ІНФОРМАЦІЯ_1 в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) було виявлено незаконне отримання коштів ОСОБА_1 , який 01.04.2024 вчинив правопорушення відповідно до частини 4 статті 409 Кримінального кодексу України.

З метою реагування на вищезазначене, комісією НОМЕР_1 прикордонного загону було проведено службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 11.10.2024 та встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2024 по справі № 175/5564/24, ОСОБА_1 , як підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти військової служби правопорядку строком до 22.06.2024 включно.

Відповідно до вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2024 по справі № 175/7838/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, та призначено покарання тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки.

Проте, ОСОБА_1 було виплачено грошове забезпечення за період не виконання ним обов`язків військової служби, а саме з 24.04.2024 по 30.04.2024.

У зв`язку з чим виплачена сума грошового забезпечення підлягає поверненню як борг з ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової винагороди за час перебування на гауптвахті на загальну суму 27 537,80 грн, яка включає в себе:

- грошове забезпечення за період з 24.04.2024 по 30.04.2024 - 5 669,86 грн;

- компенсація ПДФО 18% від суми грошового забезпечення 5 850,11 грн за період з 24.04.2024 по 30.04.2024 - 1020,57 грн;

- ЄСВ 22% суми грошового забезпечення 5 850,11 грн за період з 24.04.2024 по 30.04.2024 - 1247,37 грн;

- додаткова винагорода, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за квітень - 14 000,00 грн;

- компенсація ПДФО 18% від суми додаткової винагороди 14 000,00 грн за квітень - 2 520,00 грн;

- ЄСВ 22% від суми додаткової винагороди 14 000,00 грн за квітень - 3 080,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає, що шкода, завдана відповідачем державі в особі НОМЕР_1 прикордонного загону, внаслідок отримання відповідачем коштів грошового забезпечення, право на яке він втратив, у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язків військової служби, підлягає відшкодуванню як неправомірно отримані кошти.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Як вбачається з висновку службового розслідування №09/411/24-ВН від 11.10.2024 за фактом перевірки інформації, зазначеної в Аудиторському звіті від 20 серпня 2024 року №3, затвердженого начальником НОМЕР_1 прикордонного загону, копія якого додана до позову, стало відомо, що перевіркою питань виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, стосовно яких у кримінальному провадженні застосовано запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту чи триманням під вартою встановлено, в порушення р. V п 5.4 наказу АДПСУ від 25.06.2018 № 558 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», факт виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцям стосовно яких застосовано запобіжний захід тримання під вартою, а саме:

штаб - сержант ОСОБА_1 (ПКШР №1) згідно ухвали суду знаходився на гауптвахті 60 діб з 24.04.2024, наказ 11 ПРИКЗ від 30.04.2024 №394-ОС, отримав неналежне грошове забезпечення з 24 по 30.04.2024 в сумі 5669,86 грн. (24299,40 : 30 х 7) та винагороду в розмірі 14000 грн. Разом 19669,86 грн., порушення з урахуванням компенсованого податку 18% та нарахованого ЄСВ 22% становить 27537,80 грн.

Відносно штаб-сержанта ОСОБА_1 , відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2024 по справі №175/7838/24, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.409 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти військової служби правопорядку строком до 18.06.2024 включно та, відповідно до вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.06.2024 по справі № 175/7838/24, визнано винним за ч. 4 ст.409 КК України та призначено покарання у виді двох років позбавлення волі. На підставі статті 62 КК України замінено покарання у виді двох років позбавлення волі на два роки тримання у дисциплінарному батальйоні.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 30.04.2024 № 394-ОС «Про особовий склад» на підставі листа начальника НОМЕР_5 прикордонного загону від 26.04.2024 № 03.2/4645-24-Вих «Про надання інформації» штаб-сержанта ОСОБА_1 зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_1 прикордонного загону та припинено виплату грошового забезпечення з 24.04.2024.

Згідно архівної відомості штаб-сержанта ОСОБА_2 здійснено виплату грошового забезпечення за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 в сумі 24 299,40 грн (ЄСВ 22% - 5 345,87 грн, компенсація ПДФО 18% - 4 373,89 грн), що, в свою чергу, порушує вимоги підпункту 4 пункту 5 Глави V наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306 (далі - Інструкція 558) «Військовослужбовцям, стосовно яких у кримінальному провадженні застосовано запобіжні заходи у вигляді цілодобового домашнього арешту чи тримання під вартою, виплата грошового забезпечення припиняється з дня фактичного направлення під цілодобовий домашній арешт або взяття під варту».

Відповідно, зайво виплачене грошове забезпечення за період з 24.04.2024 по 30.04.2024 складає 5 669,86 грн, ЄСВ 22% - 1247,37 грн, компенсація ПДФО - 1020,57 грн, разом з податками - 7 937,80 грн.

Отже, суб`єкт владних повноважень - НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) - дізнався про факт вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем ОСОБА_1 передбаченого ч. 4 ст.409 КК України - 30.04.2024.

Таким чином, у спірних правовідносинах календарною датою, коли суб`єкт владних повноважень достеменно довідався про факт вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем ОСОБА_1 , є 30.04.2024.

Разом з тим, до суду з даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) суму в розмірі 27 537,80 грн. позивач звернувся лише 18.06.2025 (згідно відтиску штампу канцелярії Харківського окружного адміністративного суду на позовній заяві, яка була сформована та подана до суду через підсистему "Елктронний суд"), тобто з пропуском передбаченого частиною другою статті 122 КАС України тримісячного строку звернення до суду з позовом.

В порушення вимог ч. 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України разом з позовною заявою позивачем не надано до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та не надано будь-яких доказів поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно частини 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви, позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску та з наданням доказів на підтвердження поважності таких причин.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення суми - залишити без руху.

Надати позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску та доказів на підтвердження поважності таких причин.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Панов М.М.