Справа № 398/522/25
Суддя: Голосеніна Т. В.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/522/25
провадження №: 2-а/398/41/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" червня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі:головуючого судді Голосеніної Т.В.

за участю секретаря Шаповал І.Ф.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ткача Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 та начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 провизнання протиправною та скасування постанови № 49 від24січня 2025 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, а також закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.11.2024 він не отримував.

У червні 2024 року він за місцем роботи у Відокремленому структурному підрозділі «Олександрійський аграрний фаховий коледж Білоцерківського національного аграрного університету» отримав розпорядження № 6983 від 13.06.2024, за яким з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 на дату виклику 18.06.2024. Того ж дня було уточнено його облікові дані. Також працівник територіального центру комплектування повідомив ОСОБА_1 про те, щоб він без виклику з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 після винесення вироку чи закриття провадження у кримінальному провадженні у справі № 398/2025/24, у якій ОСОБА_1 є обвинуваченим. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 26.09.2024 позивачу було продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту.

У січні 2025 року за місцем роботи позивача надійшла повістка № 12374, за якою позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 21.01.2025 на 09.00 год для уточнення облікових даних. В ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу повідомили про складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Під час складання протоколу № 49 позивач ознайомився з повісткою № 1200256 від 14.11.2024, згідно якої позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.11.2024 на 14.00 год. Також 21.01.2025 позивач ознайомився з листом Укрпошти № 317 та довідкою про причину повернення листа. Відповідно до вказаної довідки причиною повернення листа є відсутність адресата за вказаною адресою. Під час складання протоколу № 49 позивач пояснив працівнику ТЦК та СП про те, що відсутнє належне підтвердження ознайомлення позивача чи отримання ним повістки на 24.11.2024. Про направлення повістки на 24.11.2024 не було відомо не тільки йому, а й сусідам, які проживають поруч з ним. ОСОБА_1 повідомив працівника ІНФОРМАЦІЯ_2 про обрання стосовно позивача запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Виконуючи обов`язки запобіжного заходу, позивач постійно проживав за місцем реєстрації та зі сторони державних органів не було зафіксовано жодного порушення обов`язків. Але працівником територіального центру комплектування було проігноровано пояснення позивача.

У визначений час 24.01.2025 позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де невідома йому особа зачитала вже виготовлену постанову № 49 від 24.01.2025, ігноруючи пояснення позивача. Після оголошення постанови її другий примірник був вручений позивачу.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що оскаржувана постанова прийнята за відсутності належних і допустимих доказів його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, а відтак, є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою від 04.02.2025 адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою від 05.02.2025 виправлено описку в ухвалі від 04.02.2025.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 направив до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Відзив мотивований тим, що Указами Президента України від 24.02.2022 № 64 та від 24.02.2022 № 69 в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 і підлягає призову на військову службу під час загальної мобілізації. 14.11.2024 за задекларованим місцем проживання позивача рекомендованим листом Укрпошти № 317 з описом вкладення була направлена повістка № 1200256, яка була згенерована в автоматичному режимі, про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.00 год 24.11.2024. Вказаний лист з повісткою було повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, позивач вважається таким, що був належним чином повідомлений про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 24.11.2024 ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та у визначений законом строк не надав підтверджуючих документів про поважні причини своєї неявки. Позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 21січня 2025 року та спеціалістом територіального центру комплектування було складено протокол № 49 від 21.01.2025 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено на 09.00 год 24січня 2025 року. Про дату розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом у протоколі про адміністративне правопорушення. У визначений час позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальником територіального центру комплектування ОСОБА_3 було заслухано пояснення ОСОБА_1 та розглянуто адміністративну справу. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 26.09.2024 позивачу було продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту та йому було заборонено залишати місце проживання у період часу з 22.00 год до 06.00 год, а не цілодобово. За результатами розгляду справи була винесена постанова № 49 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення стягнення у виді 17 000 грн штрафу.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив, що вважає протиправною винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 постанову стосовно нього, оскільки його не було повідомлено про час слухання справи. Листоноша зробила відмітку на листі з повісткою «адресат відсутній за даною адресою», але він був вдома, оскільки перебував під домашнім арештом.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 на поверх нижче. Пояснила, що ОСОБА_1 постійно знаходиться вдома. Сповіщення від Укрпошти про надходження повістки вона не бачила.

Вислухавши позивача, представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Судом встановлено, що 21.01.2025провідним спеціалістом відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення № 49за ч. 3 ст. 210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 24.11.2024 в особливий період, введений на території України у відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», порушив правила військового обліку, передбачені ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у порушення вимог п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», будучи оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.11.2024 шляхом направлення поштової повістки №1200256 рекомендованим листом № 317 через «Укрпошту» за задекларованим місцем проживання по АДРЕСА_1 , який повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», та в подальшому не з`явився до територіального центру комплектування у визначений термін та не надав підтверджуючі документи про поважні причини своєї неявки. Даним протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення о 09.00 год. 24 січня 2025 року в кабінеті № 5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» ОСОБА_1 зазначив, що він не згодний, оскільки його ніхто не повідомив про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з повісткою він ознайомився 21.01.2025 при складанні протоколу. 21.01.2025 прибув за повісткою для уточнення облікових даних.

24.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову № 49, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 17 000 грн за ч.3 ст. 210 КУпАП.

Як зазначено у постанові, військовозобов`язаний ОСОБА_1 24.11.2024 в особливий період, введений на території України у відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», порушив правила військового обліку, передбачені ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме у порушення вимог п. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», будучи оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.11.2024 шляхом направлення поштової повістки № 1200256 рекомендованим листом № 317 через «Укрпошту» за задекларованим місцем проживання по АДРЕСА_2 , який повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», та в подальшому не з`явився до територіального центру комплектування у визначений термін та не надав підтверджуючі документи про поважні причини своєї неявки. Доказами винності ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення є копія облікової картки, копія повістки № НОМЕР_1 , копія конверту «Укрпошти»№ 317 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Згідно зіст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписамист. 280 КУпАПорган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1-3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржуваною постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №49 від 24січня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Відповідно до частин 1, 3 статті 210 КУпАПпорушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В оскаржуваній постанові вказано, що позивачем порушено вимоги п. 10 ст.1Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно з абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560), який, зокрема, визначає, порядок оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 560 повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Згідно з пунктом 30-1 Порядку № 560 кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код).

QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням.

Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Пунктом 30-3 Порядку № 560 визначено, що у разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.

Відповідно до п. 34 Порядку № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

У позовній заяві вказано, що позивач 18.06.2024 уточнив облікові дані, що відповідачами не заперечується. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 02.12.2021 № 3911, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень вищевказаного Порядку № 560 на ім`я ОСОБА_1 14 листопада 2024 року було сформовано повістку № 1200256 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду із відповідною інформацією. Дана повістка була направлена засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за № 317 з описом вкладення на адресу місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Із копії конверту та довідки про причини повернення/досилання слідує, що поштове відправлення № 317 повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, а саме по АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Проаналізувавши вищевказану норму в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що оскільки повістку № 1200256надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Із копії конверту та довідки про причини повернення/досилання слідує, що поштове відправлення № 317 повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, а саме по АДРЕСА_2 . На довідці про причини повернення/досилання наявний відбиток поштового відділенняОлександрія Кіровоградської області із зазначенням дати 20.11.2024.

Судом здійснено відстеження поштового відправлення № 317 на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» у розділі «Трекінг»: https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html.

Із вищевказаного відстеження встановлено, що поштове відправлення: прийнято 20.11.2024 у м. Києві, прибуло до відділення № 1 у м. Олександрії - 22.11.2024; невдала спроба вручення - 23.11.2024; повернення відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою) - 26.11.2024.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання є 26 листопада 2024 року, оскільки саме у цей день поштове відправлення № 317 було повернуто відправнику у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Натомість, повісткою № 1200256, сформованою за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, здійснено виклик ОСОБА_1 на 24 листопада 2024 року о 14.00 год за адресою: АДРЕСА_2 , для уточнення даних.

Таким чином, суд зауважує, що поштове відправлення № 317 повернулось до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 26 листопада 2024 року, тобто через два дні від дня, який був визначений для явки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відтак, у розумінні п. 41 Порядку № 560 ОСОБА_1 вважається належно оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 26 листопада 2024 року, тому не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи зазначення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , 24 листопада 2024 року не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 та СПу визначений термін.

Отже, суд констатує, що оскільки ОСОБА_1 не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24 листопада 2024 року, ним не було порушено вимоги ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії особливого періоду, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про безпідставність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Так, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідачами не надано до суду доказів на підтвердження вчинення позивачем, правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та не доведено наявність складу адміністративного правопорушення і відповідно правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку про те, що постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 49 від 24 січня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а, Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Позивачем позов пред`явлено також до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .Оскільки начальники Р(М)ТЦК та СП діють не від свого імені, а від імені відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не є належним відповідачем у справі, тому у задоволенні позовних вимог до нього необхідно відмовити.

Таким чином, належним відповідачем у справі, до якого судом задоволено позовні вимоги, є ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі викладеного позов підлягає до часткового задоволення.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зч. 1ст.139КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, виходячи з положень ст. 139 КАС України, частина сплаченого позивачем судового збору в сумі 605,60 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л ИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 49 від 24січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, провадження в адміністративній справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.06.2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.В. Голосеніна