Справа № 240/6243/25
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/6243/25

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_2 , в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2025 № 70 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_2 " в частині його призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 в частині зарахування його до списків особового складу частини;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виключити його зі списків особового складу військової частини та звільнити його з військової служби.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що призов позивача на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_2 відбувся всупереч чинного законодавства. На переконання позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2 , начальник якого видав наказ від 31.01.2025 № 70 про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_2 , протиправно проігнорував відомості, повідомлені позивачем, про те, що він має дитину, хвору на тяжкі психічні розлади, та не здійснив їх перевірку. В подальшому, на підставі протиправного наказу про призов на військову службу, позивача незаконно зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , про що командиром частини був виданий відповідний наказ, копію якого не було надано військовою частиною на адвокатський запит представника позивача. Таким чином, вважаючи протиправною, з огляду на наявність у позивача права на відстрочку, мобілізацію позивача та, як наслідок, зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , він звертається до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів та просив позов задовольнити.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.03.2025 представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 27.03.2025 клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано у військової частини НОМЕР_2 копію наказу про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

01.04.2025 представник військової частини НОМЕР_2 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що між військовою частиною НОМЕР_2 та ОСОБА_1 не могли виникнути викладені в позовній заяві спірні правовідносини щодо мобілізації внаслідок відсутності факту існування правовідносин між ОСОБА_1 та військовою частиною НОМЕР_2 , що підтверджується відсутністю відомостей та документів, що свідчать про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .

01.04.2025 представник військової частини НОМЕР_2 на виконання вимог ухвали про витребування доказів подав до суду заяву, в якій повідомив, що громадянин ОСОБА_1 військову службу у військовій частині НОМЕР_2 не проходив, до списків особового складу не зараховувався.

04.04.2025 представник позивача подав до суду клопотання про заміну відповідача на належного, а саме військову частину НОМЕР_1 . Вказує, що клопотання щодо заміни неналежного відповідача подається до Житомирського окружного адміністративного суду за фактом отримання позивачем у власне розпорядження довідки № 1661/71 з військової частини НОМЕР_3 , згідно з якою солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації з 31.01.2025 в військовій частині НОМЕР_3 .

Ухвалою суду від 16.04.2025 клопотання представника ОСОБА_1 про заміну відповідача на належного задоволено, замінено неналежного відповідача у справі - військову частину НОМЕР_2 на належного відповідача - військову частину НОМЕР_1 .

23.04.2025 та 24.04.2025 до суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Вказує, що статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено коло осіб з числа військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації та мають право на відстрочку. Порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначений Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560. Згідно п.58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період призову військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком. Проте, в ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні відомості про реєстрацію та подачі заяви на відстрочку ОСОБА_1

29.04.2025 представником військової частини НОМЕР_1 подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що солдат ОСОБА_1 31.01.2025 прибув до військової частини НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час прийомки особового складу працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , посадовим особам військової частини НОМЕР_1 , були надані: військовий квиток на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 ; обліково-послужна картка до військового квитка серії НОМЕР_4 ; довідка військово-лікарської комісії № 23/23/591 від 30 січня 2025 року (згідно з зазначеною довідкою ОСОБА_1 придатний до військової служби). Таким чином, після здійснення приймання особового складу, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2025 №32 солдат ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Також вказує, що повноваження щодо перевірки підстав для відстрочки від призову на військову службу, а також повноваження щодо перевірки законності дій ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проведення мобілізаційних заходів, у військової частини НОМЕР_1 відсутні. Отже, військовою частиною НОМЕР_1 , під час приймання солдата ОСОБА_1 та його зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , не допущено жодних порушень вимог законодавства України, а наказ № 32 від 31.01.2025, в частині зарахування позивача до списків особового складу частини та призначення на посаду курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , виданий командиром військової частини НОМЕР_1 на підставі та в порядку передбачених законодавствам України та в межах компетенції відповідача і підстави для його скасування відсутні. Крім того, зазначає, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту порушеного права - звільнення з військової служби - є неефективним, адже не вирішує правомірності акту, який приймається за результатом проведеної процедури призову позивача на військову службу. За глибоким переконанням військової частини НОМЕР_1 відновлення порушеного права повинно відбуватися в межах спірних правовідносин, відповідно, за участю їхніх учасників. Водночас скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2025 № 32, в частині призначення ОСОБА_1 на посаду та зарахування до списків частини та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 зі списків частини та звільнити позивача з військової служби, виходить за межі правовідносин між ІНФОРМАЦІЯ_2 та позивачем щодо порядку його призову на військову службу під час мобілізації, яка є предметом розгляду в цій справі.

Крім того, до відзиву на позовну заяву представником військової частини НОМЕР_1 долучено клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

29.04.2025 представником позивача подано клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати у військової частини НОМЕР_1 копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

01.05.2025 представником позивача подано відповідь на відзив, де він зазначає, що відповідачем не було спростовано його доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог.

Ухвалою суду від 05.05.2025 клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, витребувано у військової частини НОМЕР_1 копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

16.05.2025 представник військової частини НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали про витребування доказів подав до суду копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування солдата ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2025 №32 та копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 від 24.03.2025 №86.

19.05.2025 до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

З 31.03.2025 по 14.04.2025 головуюча суддя перебувала у відпустці; 14.03.2025, 21.03.2025, 23.05.2025, 29.05.2025 та 13.06.2025 головуюча суддя перебувала на періодичному навчанні.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Щодо викладених доводів представника відповідача - військової частини НОМЕР_1 про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Положеннями частини 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк (частина 5 статті 122 КАС України).

У цій справі предметом спору є наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2025 № 70 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_2 " в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації ОСОБА_1 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині його зарахування до списків особового складу військової частини.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази належного вручення позивачу оскаржуваних наказів.

Разом з цим матеріалами справи підтверджується, що для звернення до суду з метою відновлення порушених прав позивача, адвокат звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також військової частини НОМЕР_2 з проханням надати копії спірних наказів.

Однак станом на день подання цієї позовної заяви військова частина НОМЕР_2 не надала жодної відповіді на запитувану інформацію.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено місячний строк звернення до суду з даною позовною заявою, а тому підстави для залишення позовної заяви без розгляду відсутні.

Суд встановив, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2025 № 70 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_2 " солдата ОСОБА_1 призвано та направлено 31.01.2025 для проходження військової служби під час мобілізації до військової частини НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 - військова частина НОМЕР_2 , має в своєму складі низку військових частин, які йому безпосередньо підпорядковуються, зокрема, і 1121 навчальний ракетний зенітно-артилерійський полк - військова частина НОМЕР_1 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.01.2025 № 34 "Про організацію прийому людських мобілізаційних ресурсів", військовою частиною НОМЕР_1 , в період з 27 по 31 січня 2025 року, було здійснено прийом військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації, які прибули з районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до військової частини НОМЕР_2 .

Наведене підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.01.2025 №199 "Про порядок та організацію прийому людських мобілізаційних ресурсів".

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2025 №32 солдат ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Незгода із наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 31.01.2025 в частині призову та направлення на військову службу під час мобілізації, на особливий період та наказом командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування до списків особового складу військової частини зумовила звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частинами 2-3 статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. (ч.5 ст.1 Закону № 2232-XII).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 14 статті 2 Закону № 2232-XII установлено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:

ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;

військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024, від 23.07.2024 № 469/2024, від 28.10.2024 № 740/2024, від 14.01.2025 № 26/2025, від 15.04.2025 № 235/2025.

У відповідності до пункту 6 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину, хвору на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність.

Позивач зауважує, що його призов на військову службу під час мобілізації є протиправним, оскільки він відповідає умовам, наведеним у пункті 6 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а саме має дитину, хвору на тяжкі психічні розлади.

На підтвердження цих тверджень до матеріалів справи надано, крім іншого, свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_5 , медичний висновок Державного некомерційного підприємства "Український медичний центр реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи Міністерства охорони здоров`я України", консультативний висновок спеціаліста md_9857 від 11.12.2023, консультативний висновок спеціаліста № 10 від 13.02.2025, довідку № 16 про захворювання дитини на тяжке перинатальне ураження нервової системи, тяжку вроджену ваду розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічне, онкогематологічне захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкий психічний розлад, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гостре або хронічне захворювання нирок IV ступеня, про те, що дитина отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги від 12.02.2025.

Разом із тим, частиною 7 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" установлено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Згідно пункту 11 цього Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім іншого, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2024 у справі № 160/10728/23 звернув увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Натомість, будь-яких належних та достовірних доказів (зокрема, витягу із застосунку "Резерв+" або "ДІЯ", інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних і резервістів), які підтверджують, що уповноваженим органом оформлено ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, до суду не надано.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що під час проведення мобілізаційних процедур ОСОБА_1 надавав ІНФОРМАЦІЯ_5 документи для підтвердження наявності у нього підстав для відстрочки та оформлення права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Стосовно доводів позивача про те, що обов`язок перевірки наявності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації покладено на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, суд зазначає, що право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації кореспондується з обов`язком військовозобов`язаного дотримуватися правил військового обліку. Натомість, фактичні обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин дозволяють суду дійти висновку, що ОСОБА_1 не скористався можливістю реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та оформлення його у відповідний спосіб.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 05.02.2025 у справі № 160/2592/23 наголосив, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

На цій основі суд доходить висновку, що оскаржувані у цій справі накази прийняті відповідачами правомірно та підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до вимог частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва

25.06.25