Справа № 280/11319/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2025 року м. Дніпросправа № 280/11319/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Татаринов Д.В.) в адміністративній справі №280/11319/24 за позовом Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" до Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

05.12.2024 Публічне акціонерне товариство "МОТОР СІЧ" звернулося до суду з позовом Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27.08.2024 №ПШ 045553 на суму 17000грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26 липня 2024 року в день проведення рейдової перевірки співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Запорозькій області, АТ МОТОР СІЧ не надавало послуги у сфері перевезення вантажів, а здійснювало перевезення для власних потреб, що підтверджується накладною від 25 липня 2024 року №РБР-577, в якій указано виробник та замовник та вантажоодержувач АТ МОТОР СIЧ, найменування вантажу скло WIRED Clear 6мм, скло листкове армоване 2400х2100 товщ.мм. Тобто, позивач не надавав послуг з перевезення вантажів i такими послугами не користувався. За вказаних вище обставин, вважає, що відповідачем протиправно прийнято постанову про застосування до позивача штрафу, передбаченого статтею 48 та абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт у розмірі 17000,00 грн., що обумовлює її скасування. Також наголошує, що АТ МОТОР СIЧ здійснює діяльність у сфері оборонної галузі та сумлінно дотримується закону і справно сплачує всі податки, а тому дія Положення № 340 на позивача не розповсюджується.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права. Так судом не надано належної оцінки доводам товариства, що відповідно до приписів Положення № 340 від 07.06.2010, а саме п. 6.3 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв. Таким чином вимога відповідача про обов`язковість обладнання транспортного засобу тахографом є безпідставною, а отже відсутній склад адмінвстративного правопорушення.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що відповідно до приписів Положення № 340 від 07.06.2010, а саме п. 6.1, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон, які використовуються суб`єктами господарювання для внутрішніх перевезень вантажів в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючим та повіреним тахографом. А для водія такого автомобіля, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону № 2344-III, обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнених тахокарт (або картки водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом) (реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв). Оскільки зазначені умови не виконані товариством, оскаржена постанова прийнята правомірно.

Участинками справи подавалися відповіді на відзив та на його відповідь, а також додаткові пояснення. У них учасники справи зазначали не невірне розуміння сторонами приписів Положення №340 від 07.06.2010.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 липня 2024 року працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області (ділянка дороги, автостанція маршрут - 179 км а/д Н-03) проведено перевірку транспортного засобу ЗілЛ 431410 типу Бортовий С, державний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 , (водій ОСОБА_1 ), який належить на праві власності позивачу, за результатами якої складено акт за №АР052871 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За результатами перевірки фахівцями Укртрансбезпеки встановлено порушення статті 34, 48 Закону України Про автомобільний транспорт, пунктц 6.1 наказу МТЗУ №340 від 07 червня 2010 року, пункту 3.3 розділу ІІІ наказу МТЗУ №385 від 24 червня 2010 року, а саме: під час перевезення небезпечних вантажів перевізник не забезпечив водія оформленим протоколом перевірки та адаптації тахографа до тз, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України Про автомобільний транспорт. Водій з актом ознайомлений під підпис.

27 серпня 2024 року виконуючим обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Запорізькій області Укртрансбезпеки розглянуто матеріали перевірки та прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ 045553, якою за порушення статті 48 Закону України Про автомобільний транспорт, позивача зобов`язано сплатити штраф в розмірі 17000,00 грн. (відповідальність передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт).

Вважаючи прийняту відповідачем постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00грн протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку, що оскаржена постанова винесена в межах чинного законодавства, а тому не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.

Так у справі є спірним прийнята постанова відповідачем. Так позивач вважає, що висновки відповідача про відсутність необхідних документів (діючого протоколу перевірки та адаптації цифрового тахографа до транспортного засобу), є помилковими, оскільки не було враховано приписів п. 6.3 Положення № 340 від 07.06.2010.

Ппозивач не оскаржує правомірність проведення рейдової перевірки, та або процедуру розгляду справи та прийняття рішення про застосування адміністративо-господарської санкції.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та оскарженій постанові, з урахуванням доводиів товариства, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України "Про автомобільний транспорт" (Закон №2344-III), Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 №385, про затвердження Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (Інструкція №385), "Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення №340).

Відповідно до абз.20 ст.1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частиною 7 ст.6 Закону №2344-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Згідно з частинами 14, 17 ст.6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

В силу ст. 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Згідно з абзацом 3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт при перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Статтею 48 Закону №2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених ст.48 Закону №2344-III віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.

Відповідно до положень ст.49 Закону №2344-III, водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 затверджено "Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" (далі - Правила №363).

Згідно з положеннями цих Правил, перевізник це фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Наказом Міністерства транспорту і зв`язку України №340 від 07.06.2010р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010р., затверджено "Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку" (далі - Положення №340).

Відповідно до пункту 1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно з пунктом 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Пунктом 6.3 Положення №340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.

Отже, нормами Положення №340 визначено, що тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на транспортному засобі для показу та реєстрації інформації про рух транспортного засобу. Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, встановлено "Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті", затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція №385).

Відповідно до п. 1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Пунктом 3.5. Інструкції №385 встановлено, що перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Відповідно до п. 3.6. Інструкції №385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

За приписам п.3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, має при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.

Отже, водії, які здійснюють перевезення з використанням вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тон, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф, а також мати протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу. При цьому перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів необхідно проводити кожні два роки.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особистої картки водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, передбачено Інструкцією.

Таким чином, наведені норми дають підстави для висновку, що перевізник, який здійснює перевезення вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 тон, повинен обладнати автомобіль діючим та повіреним тахографом, у разі використання аналогового тахографа водій транспортного засобу використовує тахокарти, своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; має при собі заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.

Як свідчать встановлені обстаавини справи, 26.07.2024 працівниками Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області (ділянка дороги, автостанція маршрут - 179 км а/д Н-03) проведено перевірку транспортного засобу ЗілЛ 431410 типу Бортовий С, державний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 , (водій ОСОБА_1 ), який належить на праві власності позивачу. За результатами рейдової перевірки складений акт за №АР052871 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. Перевіркою встановлено порушення статті 34, 48 Закону України Про автомобільний транспорт, пунктц 6.1 наказу МТЗУ №340 від 07 червня 2010 року, пункту 3.3 розділу ІІІ наказу МТЗУ №385 від 24 червня 2010 року, а саме: під час перевезення небезпечних вантажів перевізник не забезпечив водія оформленим протоколом перевірки та адаптації тахографа до тз.

Відсутність встановлення тахографу на транспортному засобі, що належить позивачу, що був зупинений під час провдення рейдової перевірки, не заперечується товариством.

Оскільки транспортний засіб, що належить товариству, має повну масу понад 3,5 тони, а саме відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки ЗИЛ, державний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 повна маса транспортного засобу складає 10,8 т тому, у відповідності до вищевказаних приписів законодавства, транстпортинй засіб повинен бути обладнаний діючим та повіреним тахографом.

Враховуючи вищезазначене, доводи позивача про неврахування відповідачем та судом приписів п. 6.3 Положення № 340 від 07.06.2010 є безпідставними.

Також є помилковими доводи скаржника про відсутність складу адміністративного правопорушення, оскільки в спірному випадку було застосовано адміністартивно-господарську санкцію.

Слід також зазначити, що позивачем до підстав позову на протиправність оскарженої пстановии не були покладені доводи, що визначені в апеляційній скарзі.

Відтак, доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції, а отже відсутні підстави для скасування оскарженого судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "МОТОР СІЧ" залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року в адміністративній справі №280/11319/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 25 червня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак