Справа № 380/23566/24
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі за текстом позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10 (далі за текстом відповідач, ГУ ПФУ у Льввській області), в якій позивач просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства не нижчому за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, за період з 01.06.2023 року по 08.04.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, не нижчому за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб за період з 01.06.2023 року по 08.04.2024 року;

- стягнути з Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 недоплачену суму пенсійних виплат за період з 01.06.2023 по 08.04.2024 в розмірі 24060 грн 26 коп.

Ухвалою від 25.11.2024 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 03.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є особою, яка отримує пенсію по інвалідності. У зв`язку зі збройною агресією росії проти України, позивач тимчасово переїхала проживати в Республіку Польща. З 01.06.2023 позивачу виплачено пенсію в розмірі, нижчому від гарантованого державою прожиткового мінімуму, а саме у розмірі 81,41 грн. Позивач вважає, що відповідач, у період часу з 01.06.2023 до 08.04.2024 (дати повернення позивача в Україну та поновлення виплати її пенсії як інваліду 3-ї групи) виплачував пенсію в неналежному розмірі. Суму, яку позивачу було недоплачено за час тимчасового проживання за кордоном, відповідач не повернув. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що позивач у період з 01.06.2023 по 08.04.2024 перебувала на території Республіка Польща, отримувала пенсію відповідно до Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення та Законом 1058, у розмірі 81,41 грн. Зазначила, що переказ сум цільової допомоги, доплат до пенсії, які виплачуються пенсіонерам, Угодою не передбачено.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених позовних вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області з 12.04.2018 та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У період з 01.06.2023 до 08.04.2024 ОСОБА_2 тимчасово прорживала на території Республіка Польща.

Відповідач листом № 1300-5309-8/88206 від 19.06.2023 повідомив позивача про те, що з 01.06.2023 їй поновлено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у розмірі - 81,41 грн.

08.04.2024 позивач повідомила відповідача про своє повернення та просила поновити виплату її пенсії за місцем її проживання в Україні). ГУ ПФУ у Львівській області поновив ОСОБА_1 виплату її пенсії як інваліду 3-ї групи з 08.04.2024.

16.05.2024 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати їй роз`яснення щодо зменшення пенсії розміру її пенсії, за час перебування за кордоном, з 2520, 00 грн до 81, 41 грн.

31.05.2024 ГУ ПФУ у Львівській області надало позивачу відповідь на її заяву від 16.05.2024 ГУ ПФУ у Львівській області (лист від 31.05.2024 за №14383-14833/м-53/8-1300/24), в якій повідомило, що на підставі її заяви від 19.12.2022 про переказ раніше призначеної пенсії за місцем фактичного проживання в Республіці Польща було прийнято рішення про поновлення виплати та переказ пенсії з 01.06.2023. Розмір її пенсії по інвалідності призначеної згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка переказувалась на територію Договірної сторони, становив - 81,41 грн. Переказ сум цільової допомоги, доплат до пенсії, які виплачуються пенсіонерам, що проживають на території України, Угодою не передбачено (копія заяви позивача та відповіді відповідача додаються).

Позивач повторно, 16.07.2024 звернулася до відповідача із заявою, в якій просила повернути недоплачені їй пенсійні виплати за період її перебування в Республіці Польща.

30.07.2024 ГУ ПФУ у Львівській області надало позивачу лист №18763-19900/м-55/8 1300/24 в якому зазначило, що така заява є повторною, а повторні звернення з одних і тих же питань відповідно до статті 8 Закону України» Про звернення громадян».

Бездіяльність відповідача щодо не здійснення, за період з 01.06.2023 до 08.04.2024, нарахування та виплату пенсії в розмірі, не нижчому за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, стала підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір по суті суд виходив з такого.

Відносини у сфері пенсійного забезпечення між Україною та Республікою Польщею регулюються Договором між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012, який набрав чинності з 1 квітня 2014 (далі за текстом Договір від 18.05.2012).

Ця Угода застосовується, зокрема, стосовно України - до законодавства щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, що стосується, зокрема, пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 3 Договору між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.05.2012 положення цього Договору поширюються на: 1) осіб, які підпадають або підпадали під дію законодавства однієї або обох Договірних Сторін, 2) інших осіб, якщо їхні права набуті від осіб, згаданих в пункті 1).

Якщо цією Угодою не передбачено інше, особи, на яких поширюються положення цієї Угоди, несуть обов`язки і користуються правами, які передбачені законодавством другої Договірної Сторони, на тих самих умовах, що громадяни цієї Договірної Сторони.

Якщо цією Угодою не передбачено інше, допомога, яка підлягає виплаті на підставі законодавства однієї Договірної Сторони, не може бути зменшена, зупинена, скасована або затримана з тієї причини, що правомочна особа проживає на території іншої Договірної Сторони.

Цей Договір поширюється на здійснення таких видів грошових виплат, зокрема, відповідно до правових норм України й на виплату пенсії за віком (стаття 2 Договору).

Особа не може бути позбавлена права на допомогу та допомога не може бути зменшена, змінена, зупинена або відмінена тільки через те, що ця особа проживає на території іншої Договірної Сторони, якщо в цьому не буде передбачено інше (стаття 5 Договору).

Особливостей щодо виплати призначеної пенсії за віком у разі проживання пенсіонера на території іншої Договірної Сторони вказаний Договір не містить.

Отже, Договором між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18.08.2012 передбачено, що допомога не може бути зменшена тільки через те, що ця особа проживає на території іншої Договірної сторони.

Повертаючись до обставин цієї справи, ГУ ПФУ у Львівській області, з 01.06.2023 до 08.04.2024, зменшило ОСОБА_1 пенсію по інвалідності до 81,41 грн, з підстав її виїзду на тимчасове місце проживання до Республіки Польща.

Відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Це означає, що розмір виплачених особам пенсій, інших сощальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, за жодних умов не може бути нижчим від гарантованого державою прожиткового мінімуму.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі Закон № 2017-III) державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, встановлені законами пільги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV (далі - Закон № 966-XIV) прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 2 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум застосовується, зокрема для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім`ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Отже, основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що нараховуючи та виплачуючи позивачу з 01.06.2023 по 08.04.2024 пенсію у розмірі, нижчому за розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом на відповідний період, відповідач діяв протиправно, що призвело до порушення прав позивача на отримання пенсійної виплати у належному розмірі.

З метою повного відновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства не нижчому за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, за період з 01.06.2023 до 08.04.2024 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, не нижчому за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб за період з 01.06.2023 до 08.04.2024 року.

Щодо позовної вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченої суми пенсійних виплат за період з 01.06.2023 до 08.04.2024, в розмірі 24060, 26 грн, суд зазначає, що відповідач ще не здійснив дії щодо перерахунку та виплати пенсії за вказаний період, тому зазначена вимога є такою, що заявлена на майбутнє, а тому, враховуючи, що судовому захисту підлягає порушене право, суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити як передчасно заявлених.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не здійснення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства не нижчому за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, за період з 01.06.2023 до 08.04.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) у розмірі, не нижчому за прожитковий мінімум для непрацездатних осіб за період з 01.06.2023 до 08.04.2024.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду першої інстанції набуває чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває чинності після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.