Справа № 580/2314/25
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року справа № 580/2314/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури Божка Олександра Сергійовича, Тернопільської обласної прокуратури (вул. Листопадова 4, м. Тернопіль, 46001, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2025 позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить (в редакції від 20.03.2025):

- визнати протиправною бездіяльність першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури Божка Олександра Сергійовича, яка виразилася у залишенні без розгляду і поверненні заяви від 28.10.2024 про надання ОСОБА_1 додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2024 рік тривалістю 14 календарних днів з 29.10.2024, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону №3551-ХII, ст. 16 Закону №504/96-ВР, ст.77 КЗпП, та позбавленні ОСОБА_1 у такий спосіб права на вказану відпустку та відповідних грошових виплат;

- визнати протиправною бездіяльність першого заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури Божка Олександра Сергійовича, яка виразилася у залишенні без розгляду повторної заяви позивача від 28.10.2024 про надання ОСОБА_1 додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2024 рік тривалістю 14 календарних днів з 29.10.2024, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону №3551-ХII, ст.162 Закону №504/96-ВР, ст.77 КЗпП, прийняття будь-якого рішення та позбавлення у такий спосіб права на вказану відпустку та відповідних грошових виплат;

- зобов`язати Тернопільську обласну прокуратуру повторно розглянути заяви від 28.10.2024 та видати наказ про надання ОСОБА_1 додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2024 рік тривалістю 14 календарних днів, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону №3551-ХІІ, ст.16 Закону №504/96-ВР, ст.77 КЗпП;

- зобов`язати Тернопільську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, які належали до виплати при наданні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2024 рік тривалістю 14 календарних днів з 29.10.2024, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону №3551-XII, ст.16 Закону №504/96-ВР, ст.77 КЗпП.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що більше 23 років працює в органах прокуратури України на різних посадах. Має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 07.06.2018 року. Наказом Офісу Генерального прокурора України від 25.10.2024 року № 250к позивач був звільнений із посади керівника Тернопільської обласної прокуратури за власним бажанням. Одразу після ознайомлення з наказом про звільнення з займаної посади та з переліком вакантних посад, які позивач міг займати у зв`язку зі звільненням, він через відділ кадрової роботи Тернопільської обласної прокуратури подав заяву про надання йому додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2024 рік тривалістю 14 календарних днів з 29.10.2024 року (в подальшому, цього ж дня, була подана ще одна заява аналогічного змісту із додатковим зазначенням в ній статусу заявника, як прокурора). За наслідками розгляду заяв позивача останні були залишені Тернопільською обласною прокуратурою без розгляду, що і зумовило необхідність звернутись з відповідною заявою до суду, оскільки, як вважає позивач, бездіяльність відповідача, щодо не розгляду його заяв на відпустку є необґрунтованою, нерозсудливою, вчинена не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначений конституцією України.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

Від Тернопільської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, за підписом В.о. керівника Тернопільської обласної прокуратури Олександра Божка, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив в їх задоволенні відмовити. Додатково зазначив, що 29.10.2024 позивачем подано на ім`я виконувача обов`язків керівника Тернопільської обласної прокуратури заяву, в якій останній відмовився від вищезазначеної відпустки. У цей же день розгляд двох заяв від 28.10.2024 саме на його вимогу було припинено та скеровано відповідь від 07.11.2024 № 07-б50 ВИХ-24 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яку позивачем не отримано з огляду на закінчення терміну її зберігання. Щодо доводів позивача про повернення першої заяви про надання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати, як учаснику бойових дій строком на 14 календарних днів за 2024 рік з 29.10.2024 необхідно зазначити, що оскільки позивачем 28.10.2024 було подано до кадрового підрозділу Тернопільської обласної прокуратури дві заяви про надання відпустки, які відрізнялись лише в частині реквізитів заявника, а саме його посади, відповідь позивачу було надано також на ці дві заяви, про що, зокрема, свідчить четвертий абзац відповіді: «...в цей же день розгляд Ваших двох заяв від 28 жовтня 2024року припинено». Також вказано, що позивачем не було долучено до своїх заяв посвідчення учасника бойових дій, що також унеможливило б розгляд та позитивне вирішення поданих ним заяв. Про необхідність доручення до заяви про надання такого виду відпустки копій підтверджуючих документів позивач був обізнаний, оскільки відповідно до розділу 6 Пам`ятки щодо порядку надання щорічних та інших видів відпусток працівникам органів прокуратури, підготовленої Департаментом кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора i схваленої рішенням методичної ради від 29.12.2022 зазначено, що право на відпустку працівникам із числа учасників бойових дій підтверджується відповідним посвідченням, копія якого долучається до відповідної заяви про надання відпустки. Вказана Пам`ятка надійшла до Тернопільської обласної прокуратури 06.01.2023 за № 380-23 та особисто позивачем скерована керівникам структурних підрозділів обласної прокуратури з резолюцією: «Для забезпечення впровадження у практичну діяльність». Крім цього наголошено, що оскільки є безпідставними вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо залишення його заяв про надання спірної відпустки без розгляду, то не підлягає задоволення також позовна вимога про зобов`язання Тернопільської обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, які належали до виплати при наданні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2024 рік, оскільки вказана вимога є похідною від попередніх вимог.

При розгляді справи судом бути також враховані відповідь на відзив позивача та заперечення на відповідь на відзив відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Так, матеріалами справи встановлено, що позивач проходить службу в органах прокуратури України на різних посадах в продовж 23 років.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 07.06.2018 року.

З 18.09.2020 року ОСОБА_1 наказом Офісу Генерального Прокурора № 331к від 17.09.2020 року був призначений на посаду керівника Тернопільської обласної прокуратури.

Наказом Офісу Генерального прокурора від 25.10.2024 року № 250к позивач був звільнений із посади керівника Тернопільської обласної прокуратури за власним бажанням.

З вказаним наказом позивач був ознайомлений 28.10.2024 року.

Так, 28.10.2024 ОСОБА_1 подав до відділу кадрової роботи та державної служби Тернопільської обласної прокуратури дві заяви про надання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій строком на 14 календарних днів за 2024 рік з 29.10.2024 року.

29.10.2024 року за № 20459-24 позивач звернувся до В.о. керівника Тернопільської обласної прокуратури із заявою про надання інформації щодо відсутності відповідного реагування на подані ним заяв від 28.10.2024 року про надання спірної відпустки.

Листом відповідача від 17.01.2025 вих. №17-1587-25 позивач був повідомлений, що оскільки він відмовився від вищевказаної відпусти в листі від 29.10.2024 року, про що свідчить останній абзац цього листа, то розгляд таких заяв 28.10.2024 року було припинено (додатково було роз`яснено, що позивачем не було додано до заяв про надання відпустки посвідчення УБД, а також повідомлено, що такі заяви не були узгоджені з безпосереднім керівником позивача).

Вважаючи вказану бездіяльність протиправною, позивач звернувся з відповідною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, являється Закон №3551-XII.

Згідно ст. 1 цього Закону він спрямований на захист ветеранів війни шляхом, зокрема, надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Ветеранами війни згідно приписів ст. 4 Закону №3551-XII є, зокрема, особи, які брали участь у захисті Батьківщини, до ветеранів війни, зокрема, належать учасники бойових дій.

Учасникам бойових дій надаються ряд пільг, серед яких використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік (п.12 ч.1 ст. 12 Закону №3551-ХІІ).

Статтями 74, 76, 772 КЗпП та ст.ст. 4, 162 Закону №504/96-ВР «Про відпустки» також передбачено надання учасникам бойових дій такого виду щорічної відпустки, а згідно приписів п. 8 ч.14 ст. 10 Закону №504/96-ВР також встановлено, що усі щорічні відпустки ветеранам війни за їх бажанням надаються у зручний для них час.

Разом з тим суд наголошує, що жоден із вищевказаних нормативно - правових актів, а також організаційно - розпорядчі документи органів прокуратури України (позивачем не вказано посилання на такі акти) не містить імперативних вимог щодо строків розгляду заяв про надання такого виду відпустки.

Так, суддя встановив, що 28.10.2024 ОСОБА_1 подав до відділу кадрової роботи та державної служби Тернопільської обласної прокуратури дві заяви про надання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій строком на 14 календарних днів за 2024 рік з 29.10.2024 (в одній заяві вказано, що така заява подана від « ОСОБА_2 », а в іншій «від прокурора Тернопільської обласної прокуратури Андрія Миколайчука»).

29.10.2024 року за № 20459-24 позивач звернувся до В.о. керівника Тернопільської обласної прокуратури із заявою про надання інформації щодо відсутності відповідного реагування на подані ним заяви від 28.10.2024 року про надання спірної відпустки.

При дослідженні вказаного листа суд з`ясував, що в останньому абзаці вказаного листа позивач зазначив: «Після отримання вами цього звернення підписувати вчорашнім чи сьогоднішнім числом відповідний наказ про надання мені відпустки і писати відповідь, що відпустка надана, не потрібно, тому що зручний для мене час початку відпустки вже минув і право на її отримання я реалізую за необхідності пізніше».

Вказане свідчить, що тим самим позивач виразив свою волю щодо використання вказаної відпустки в інший, зручний для нього час зазначивши, що «право на її отримання я реалізую за необхідності пізніше».

З урахуванням вищевказаного, у цей же день, розгляд двох заяв позивача від 28.10.2024 саме на його вимогу було припинено та скеровано відповідь від 07.11.2024 № 07-650ВИХ-24 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яку позивачем не отримано з огляду на закінчення терміну зберігання, а тому в даному випадку судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяв позивача про отримання додаткової відпустки, як учаснику бойових дій строком на 14 календарних днів за 2024 рік, з 29.10.2024.

Щодо доводів позивача, що ним не мались додаватись до спірної заяви посвідчення учасника бойових дій, то слід зазначити наступне.

Згідно з пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994, лише посвідчення є документом, що підтверджує статус, серед інших, ветеранів війни, до яких відповідно до статті 4 розділу II Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і належать учасники бойових дій, на основі якого надаються відповідні пільги, до яких згідно з пунктом 12 статті 12 Розділу III вказаного Закону відноситься одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

З огляду на це, право на таку відпустку підтверджується відповідним посвідченням, копія якого долучається до відповідної заяви про надання відпустки.

Про необхідність доручення до заяви про надання такого виду відпустки копій підтверджуючих документів позивач був обізнаний, оскільки відповідно до розділу 6 Пам`ятки щодо порядку надання щорічних та інших видів відпусток працівникам органів прокуратури, підготовленої Департаментом кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора і схваленої рішенням методичної ради від 29.12.2022 року, яка долучена до матеріалів справи та була досліджена судом зазначено, що право на відпустку працівникам із числа учасників бойових дій підтверджується відповідним посвідченням, копія якого долучається до відповідної заяви про надання відпустки.

Судом встановлено, що вказана Пам`ятка надійшла до Тернопільської обласної прокуратури 06.01.2023 за № 380-23 та особисто позивачем скерована керівникам структурних підрозділів обласної прокуратури з резолюцією: «Для забезпечення впровадження у практичну діяльність. Опрацювати у підрозділах, копію скерувати керівникам окружних прокуратур».

Вказане є підставою для висновку, що позивач був обізнаний про необхідність долучення при поданні заяви для отримання додаткової відпустки, як учаснику бойових дій посвідчення встановленого зразка, натомість в матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачем долучався до заяви зазначений документ.

Про необхідність долучати до заяви про надання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій зазначається у висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 05.09.2018 у справі № 750/9956/17, який у відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Не знайшли свого підтвердження також і твердження позивача про те, що копія його посвідчення учасника бойових долучена до особової справи і зберігається у кадровому підрозділі.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції з обліку кадрів в органах прокуратури України, затвердженої наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора № 415 від 31.12.2021, в Офісі Генерального прокурора персональному обліку підлягають його працівники, а також працівники обласних, окружних і спеціалізованих на правах обласних та окружних прокуратур, які призначаються на посади Генеральним прокурором.

З огляду на те, що керівник обласної прокуратури відповідно до вимог частини 4 статті 39 Закону України «Про прокуратуру» призначається на посаду Генеральним прокурором, особова справа перебувала у кадровому підрозділі Офісу Генерального прокурора, зважаючи на перебування на адміністративній посаді в Тернопільській обласній прокуратурі більше чотирьох років.

І лише після звільнення ОСОБА_1 з адміністративної посади керівника Тернопільської обласної прокуратури листом від 28.10.2024 № 07- 5988ВИХ-24 витребувано його особову справу з Офісу Генерального прокурора, що надійшла до Тернопільської обласної прокуратури 01.11.2024 (копії вказаних листів містяться в матеріалах справи та були досліджені судом), тобто, після розгляду його заяв від 28.10.2024 про надання відпустки.

Вказане свідчить, що на момент написання позивачем 28.10.2024 заяви про надання відпустки особова справа позивача у Тернопільській обласній прокуратурі, а саме у відділі кадрової роботи та державної служби була відсутня, а відповідно і копія посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку доводам та доказам сторін щодо спірних правовідносин, суд не встановив порушень прав та інтересів позивача, вчинених відповідачем, в частині залишення без розгляду заяв від 28.10.2024 про надання додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій за 2024 рік тривалістю 14 календарних днів з 29.10.2024, тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги позивача про зобов`язання Тернопільської обласної прокуратури нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, які належали до виплати при наданні додаткової оплачуваної відпустки як учаснику бойових дій за 2024 рік, оскільки вказана вимога є похідною від попередніх вимог.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам позивачем не надано достатньо належних доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Решта доводів Позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення складене, з урахуванням періоду тимчасової непрацездатності головуючого судді з 16.04.2025 по 30.05.2025.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене 24.06.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО