Справа № 160/30986/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/30986/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 р. (суддя Врона О.В.) в адміністративній справі №160/30986/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІСТІЛ» звернулося до суду із позовною заявою, в якій просило суд визнати протиправними дії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо зупинення бюджетного відшкодування щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ТОВ «ЮНІСТІЛ» у розмірі 117 743,00 грн. за декларацією за червень 2023 року № від 20.07.2023 та у розмірі 619 664,00 грн. за декларацією за липень 2023 року № від 21.08.2023; стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за червень та липень 2023 року на загальну 737 407,00 грн. та пеню, нараховану на суму такої заборгованості, у розмірі 10 469,84грн. та у розмірі станом на момент постановлення рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог вказувалось на те, що Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків протиправно в порушення податкового законодавства зупинено бюджетне відшкодування узгодженої суми податку на додану вартість. Застосування санкцій, передбачених п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про санкції» у вигляді «блокування активів» щодо ОСОБА_1 , юридичних осіб PROTEAS TRASTEE SERVICES LTD (довіреної особи (трасті) SMART TRAST) та PROTEAS TRASTEE LTD (довіреної особи (трасті) STEP TRAST) не обмежує позивача у праві на бюджетне відшкодування, оскільки зазначені особи не є і ніколи не були кінцевими бенефіціарними власниками позивача, не мають прямого та непрямого вирішального впливу на його діяльність.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у задоволенні позовної заяви відмолено.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач акцентує увагу на тому, що його право на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 614 664 грн. визнано Державною податковою службою України. Зупинення бюджетного відшкодування здійснено Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків за відсутності законних підстав. Судом першої інстанції не надано жодного аналізу аргументу позивача щодо індивідуальної відповідальності платника податку. Підсанкційні особи не є засновниками (учасниками) та кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «ЮНІСТІЛ», не мали і не мають вирішального впливу на формування складу, результату голосування органів управління, вчинення правочинів, визначення основних умов його господарської діяльності. Позивач наполягає на праві отримати бюджетне відшкодування та пені у зв`язку із порушенням строків такого відшкодування.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, стверджуючи про правомірне зупинення бюджетного відшкодування податку на додану вартість позивачу на підставі пункту « 200.4?» статті 200 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення у позивача права на бюджетне відшкодування. Також відповідач вказує, що нарахування пенні в період дії воєнного стану п.200.23 ст. 23 Податкового кодексу України загалі не передбачено. Крім того, нарахування пені можливо виключно після сплати заборгованості по бюджетному відшкодуванню.

Державна казначейська служба України у Дніпропетровській області правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалось.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини у справі:

Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі наказу Державної податкової служби України від 14.03.2024 №222 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «ЮНІСТІЛ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, зокрема, з питань, визначених у рішенні ДПС про результати розгляду скарги від 17.01.2024 №1307/6/99-00-06-01-04-06, у порядку контролю за правильністю висновків акту документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ЮНІСТІЛ» від 15.09.2023 №953/36-00-07-06-14/35601339», наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 26.03.2024 №77-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ЮНІСТІЛ» (код за )», була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ТОВ «ЮНІСТІЛ». За результатом перевірки складено акт від 24.05.2024 №554/32-00-07-06-14/35601399. Відповідно до висновку в акті, при декларуванні за червень 2023 у декларації від`ємного значення з ПДВ встановлено відсутність права на бюджетне відшкодування за червень 2023 на суму 117743,00 грн., у відповідності до підп. «в» п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України. На підставі акту перевірки Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було прийнято податкове повідомлення-рішення форми В3 від 02.07.2024 №000/655/32-00-07-04-19. За результатом розгляду скарги Товариства, рішенням Державної податкової служби України від 06.09.2024 №27072/6/99-00-06-01-04-06 скасовано податкове повідомлення-рішення форми В3 від 02.07.2024 №000/655/32-00-07-04-19.

Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків на підставі наказу Державної податкової служби України від 10.04.2024 №276 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «ЮНІСТІЛ з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2023 від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, зокрема з питань, визначених у рішенні ДПС про результати розгляду скарги від 15.02.2024 №3990/6/99-00-06-01-04-06», наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 16.04.2024 №87-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ЮНІСТІЛ» (код за )», була проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ТОВ «ЮНІСТІЛ». За результатом перевірки складено акт від 11.06.2024 №591/32-00-07-04-14/35601399. Відповідно до висновку в акті, при декларуванні за липень 2023 у декларації від`ємного значення з ПДВ встановлено відсутність права на бюджетне відшкодування за червень за липень 2023 на суму 619664,00 грн., у відповідності до підп. «в» п. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України. На підставі акту перевірки Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків було прийнято податкове повідомлення-рішення форми В3 від 18.07.2024 №000/725/32-00-07-04-19. За результатом розгляду скарги Товариства, рішенням Державної податкової служби України від 03.10.2024 №29819/6/99-00-06-01-04-06 скасовано податкове повідомлення-рішення форми В3 від 18.07.2024 №000/725/32-00-07-04-19.

Листом від 16.10.2024 №4485/6/32-00-07-06-04 Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків повідомило про зупинення бюджетного відшкодування ПДВ по деклараціям червень-липень 2023 на підставі п. 200.121 ст. 200 ПК України, посилаючись на те, що п. 9 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей податкового адміністрування під час воєнного стану для платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства», який набрав чинності з 26.07.2024 внесено зміни до п.200.4-1 ст. 200 Кодексу, згідно з яким платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.

Дії контролюючого органу позивач вважає протиправними, у зв`язку з чим звернувся з відповідним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з урахуванням наявності обмежувальних заходів, що передбачені Законом України "Про санкції"та застосовані відносно ОСОБА_1 , який володіє опосередковано 23,76% статутного капіталу компанії METINVEST B. V., якій належить 100% статутного капітал ТОП «МЕТІНВЕСТ-СМЦ», якому в свою чергу належить 100% статутного капіталу ТОВ «ЮНІСТІЛ», на теперішній час відсутні законні підстави для стягнення з Державного бюджету України заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені на користь ТОВ «ЮНІСТІЛ».

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульований статтею 200 Податкового кодексу (ПК) України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що право позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість по деклараціям за червень та липень 2023 року на загальну суму 737 407,00 грн. визнано контролюючим органом у встановленому законом порядку, що встановлено судом першої інстанції і сторонами по справі не оспорюється.

Пунктом 200.12 1 статті 200 ПК України визначено, що з дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею.

Про зупинення бюджетного відшкодування по деклараціям за червень та липень 2023 року на підставі пункту 200.12-1 статті 200 ПК України ТОВ «ЮНІСТІЛ» було повідомлено Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків листом від 16.04.2024 (а.с.86-88).

Фактичною підставою для зупинення бюджетного відшкодування контролюючим органом зазначена обставина включення Новинського Вадима Владиславовича Указом Президента України від 24.01.2023 № 43/2023 «до переліку юридичних осіб до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції терміном на 5 років» та застосування «Рішенням національної безпеки і оборони України від 08 жовтня 2024 року» спеціальних та обмежувальних заходів (санкцій) до PROTEAS TRASTEE SERVICES LTD та PROTEAS TRASTEE LTD.

Юридичною підставою для зупинення бюджетного відшкодування контролюючий орган зазначив пункт 200.4-1 статті 200 ПК України.

За приписами цієї норми платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.

Єдиним учасником ТОВ «ЮНІСТІЛ» є ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ». Спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи до цих юридичних осіб станом на день зупинення бюджетного відшкодування не застосовані.

Наступним підлягає з`ясуванню питання про те, чи є підсанкційні особи ОСОБА_1 та PROTEAS TRASTEE SERVICES LTD і PROTEAS TRASTEE LTD кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «ЮНІСТІЛ».

За визначенням, наведеним у пункті 30 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» кінцевий бенефіціарний власник це будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція. Кінцевим бенефіціарним власником для юридичних осіб є будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння).

Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.

Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.

ОСОБА_1 є єдиним учасником компанії SMART STEEL LTD, яка володіє 23,76 % компанії METINVEST B.V. Остання, у свою чергу, володіє 100 % статутного капіталу ТОВ «МЕТІНВЕСТ-СМЦ», яке є власником ТОВ "ЮНІСТІЛ".

Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків не надано обґрунтування відповідності ОСОБА_1 наведеним вище Законом ознакам кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «ЮНІСТІЛ», як і не надано доказів непрямого вирішального впливу на діяльність останнього. Розмір відсотка статутного капіталу через пов`язаних осіб також не дозволяє стверджувати про вирішальний контроль ОСОБА_1 за діяльністю ТОВ «ЮНІСТІЛ».

Щодо другої підстави для зупинення бюджетного відшкодування введення спеціальних та обмежувальних заходів (санкцій) до PROTEAS TRASTEE SERVICES LTD та PROTEAS TRASTEE LTD.

Суд першої інстанції зазначену обставину залишив поза увагою, не надавши оцінку доводам сторін в цій частині.

Позивачем до суду першої інстанції на спростування доводів контролюючого органу надані пояснення щодо структури власності ТОВ «ЮНІСТІЛ» (а.с.118). Відповідно до цієї структури PROTEAS TRASTEE SERVICES LTD та PROTEAS TRASTEE LTD ні прямо, ні опосередковано не мають вирішального впливу на діяльність ТОВ «ЮНІСТІЛ». Значені компанії є управителями акцій компанії SMART HOLDING, до якої обмежувальні заходи не застосовувались. Крім того, контролюючим органом не наведено жодної із зазначених в пункті 30 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» ознак, відповідність яким дозволило би стверджувати, що компаній PROTEAS TRASTEE SERVICES LTD та PROTEAS TRASTEE LTD є кінцевими бенефіціарними власниками ТОВ «ЮНІСТІЛ».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про правомірне зупинення Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків бюджетного відшкодування податку на додану вартість ТОВ «ЮНІСТІЛ» таким, що не відповідає обставинам справи та ґрунтується на невірному застосуванні норм матеріального права. Наведені порушення є підставами для скасування оскарженого рішення суду, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та ухвалення у справі нового рішення.

Щодо позовних вимог, заявлених ТОВ «ЮНІСТІЛ».

Позовна вимога ТОВ «ЮНІСТІЛ» про визнання протиправними дії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо зупинення бюджетного відшкодування щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування ТОВ «ЮНІСТІЛ» у розмірі 117 743,00 грн. за декларацією за червень 2023 року № від 20.07.2023 та у розмірі 619 664,00 грн. за декларацією за липень 2023 року № від 21.08.2023 підлягає задоволенню з мотивів, наведених вище.

Щодо позовної вимоги про стягнення суми заборгованості з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 737407 грн.

Право ТОВ «ЮНІСТІЛ» на бюджетне відшкодування податку на додану вартість на вказану суму контролюючий орган відповідач по справі не заперечує.

Оскільки зупинення бюджетного відшкодування визнано колегією суддів протиправним, позивач має право на отримання цієї суми.

Пунктом 200.13 статті 200 ПК України визначено, що на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2019 р. у справі № 826/7380/15 звернула увагу, що відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)). За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

У рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 р. Європейський суд зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Велика Палата Верховного Суду також дійшла висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

За даними, наданими позивачем до суду першої інстанції, по декларації з податку на додану вартість за червень 2023 року № від 20.07.2023 було заявлено до відшкодування суму в розмірі 31 197 159 грн. Фактично було відшкодовано 31 079 416 грн. 22.09.2023. Залишок складає 117 743 грн. По декларації за липень 2023 року № від 21.08.2023 було заявлено до відшкодування 28 129 017 грн. Фактично відшкодовано 22 679 891 грн. 25.10.2023 та 4 829 462 грн. відшкодовано 31.07.2024. Залишок складає 619 664 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовна вимога про стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 737 407 грн. підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені.

Згідно пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідно до пункту 200.15 цієї ж статті у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за червень 2023 року набула статусу узгодженого після прийняття Державною податковою службою України Рішення про результати розгляду скарги №27072/6/06 від 06.09.2024 (а.с.74-78); по декларації за липень 2023 року після прийняття Державною податковою службою України Рішення про результати розгляду скарги №29819/6/06 від 03.10.2024 (а.с.80-85).

Позивачем здійснений розрахунок пені по заборгованості 117 743 грн. з 16.09.2023 по 12.11.2024 (56 днів) на суму 2810,39 грн.; по заборгованості 619 994 грн. з 11.10.2024 по 12.11.2024 (29 днів) на суму 7659,45 грн., всього у розмірі 10469,84 грн.

Заперечень щодо правильності наведеного позивачем розрахунку відповідачами не заявлено, альтернативний розрахунок суду не наданий.

Доводи Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків зводяться до наступних аргументів: неможливість стягнення пені до погашення заборгованості з бюджетного відшкодування; неможливість нарахування пені в період дії воєнного стану.

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2018 р. у справі № 820/1749/18 визнав неприйнятними, як такі, що не передбачені чинним законодавством, доводи податкового органу про те, що стягнення пені, нарахованої на суму наявної бюджетної заборгованості податку на додану вартість, можливе та здійснюється лише після фактичного погашення платнику цієї заборгованості.

Щодо неможливості нарахування пені в період дії воєнного стану.

Пунктом 200.23 статті 200 ПК України визначено, що нарахування пені згідно з абзацом першим цього пункту не здійснюється у разі, якщо така заборгованість зумовлена: виникненням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного, надзвичайного стану; зупиненням/відмовою у наданні бюджетного відшкодування за рішенням про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятим у порядку, встановленому Законом України "Про санкції".

Відповідачем не надано суду доказів того, що заборгованість з бюджетного відшкодування зумовлена виникненням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із введенням воєнного, надзвичайного стану. Навпаки, ця заборгованість стала наслідком дій контролюючого органу, який протиправно зупинив бюджетне відшкодування, що і було встановлено за результатом перегляду справи в апеляційному порядку.

Відтак, заявлена позивачем сума пені в розмірі 10469,84 грн. підлягає стягненню на його користь.

Позивач у позовній заяві просив суд також стягнути пеню у розмірі станом на момент постановлення рішення суду. Відповідний розрахунок він виявив бажання надати суду першої інстанції до судових дебатів.

Однак, суд першої інстанції призначив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні. Протягом строку, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, позивач відповідний розрахунок суду першої інстанції не надав. Апеляційна скарга також відповідного розрахунку пені, окрім попереднього, не містить.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості пред`явити до стягнення пеню і після отримання ним бюджетного відшкодування.

Апеляційна скарга позивача містить клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи питання наявності підстав для встановлення судового контролю, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

19 грудня 2024 р. набрав чинності Закон України № 4094-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень", яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини 1 статті 23 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні адміністративні суди переглядають судові рішення місцевих адміністративних судів (місцевих загальних судів як адміністративних судів та окружних адміністративних судів), які знаходяться у межах їхньої територіальної юрисдикції, в апеляційному порядку як суди апеляційної інстанції.

Частиною 3 статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що апеляційним адміністративним судам як судам першої інстанції підсудні справи за позовами про примусове відчуження з мотивів суспільної необхідності земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені. Апеляційним адміністративним судам як судам першої інстанції підсудні справи за позовами про примусове відчуження з мотивів суспільної необхідності земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, а також спори за участю суб`єктів владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства та спори, що виникають у зв`язку з проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Зважаючи на те, що постанова у цій справі ухвалена Третім апеляційним адміністративним судом як судом апеляційної інстанції за результатом перегляду справи в апеляційному порядку, встановлення судового контролю за її виконанням судом апеляційної інстанції з 19 грудня 2024 р. Кодексом адміністративного судочинства України не передбачене. Натомість Кодекс адміністративного судочинства України містить інші ефективні способи судового контролю, передбачені статтею 287 та 383 Кодексу адміністративного судочинства України, реалізацію яких позивач може ініціювати при виконанні судового рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору. Відшкодуванню за рахунок Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків сума судового збору, визначеного ухвалою суду першої інстанції від 27 листопада 2024 р., за подачу позову до суду першої інстанції 8974,52 грн. та за подачу апеляційної скарги на суму 10769,42 грн. (8974,52 грн. х 150% х 0,8), всього на загальну суму 19743,94 грн.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 р. в адміністративній справі №160/30986/24 скасувати та ухвалити нове рішення.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" - задовольнити.

Визнати протиправними дії Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків по припиненню Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за податковою декларацією № від 20.07.2023 з податку на додану вартість за червень 2023 року № від 20.07.2023 та податковою декларацією № від 21.08.2023 з податку на додану вартість за липень 2023 року.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" (9) заборгованість з бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 737407 (сімсот тридцять сім тисяч чотириста сім) грн. та пеню, нараховану у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість в розмірі 10469 (десять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 84 коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІСТІЛ" (9) за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків () судові витрати зі сплати судового збору на суму 19743 (дев`ятнадцять тисяч сімсот сорок три) грн. 94 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 червня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник