Справа № 380/453/25
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 рокусправа № 380/453/25

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.11.2024 №68;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 92% суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.11.2024 №07.20/225/2024, виданої Львівським апеляційним судом, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2024.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Стверджує, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 у справі №380/17597/24 Львівський апеляційний суд видав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024. Констатує, що 18.11.2024 звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області з заявою щодо здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, яку за принципом екстериторіальності розглянуло ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та прийняло рішення про відмову від 25.11.2024 №68. Підставою для відмови слугувало те, що право на перерахунок згідно зі ст. 142 Закону №1492 повинно виникнути після 18.02.2020. Оскільки після цієї дати збільшення розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не відбулося, тому підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки від 05.11.2024 №07.20/225/2024 відсутні. Крім того позивач зазначає, що перерахунок суддівської винагороди повинен здійснюватися у розмірі 92%, що встановлено в судовому порядку. Вважаючи акт індивідуальної дії, прийнятий відповідачем, протиправним та таким, що порушує його право на отримання довічного грошового утримання у встановленому чинним законодавством розмірі, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою судді від 15.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

30.01.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Свою позицію мотивує тим, що 18.11.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. За результатом її розгляду, за принципом екстериторіальності, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийняло рішення про відмову у перерахунку. Зазначає, що оскільки повідомлення від судових органів про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до Пенсійного фонду України не надходило, тому відсутні підстави для проведення перерахунку на підставі довідки від 05.11.2024 №07.20/225/2024. Зважаючи на наведене, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

05.06.2025 представник позивача подав додаткові пояснення, у яких виклав аргументи на підтримання заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що визнається сторонами.

Відповідно до наказу Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 №53-К суддю ОСОБА_1 , який постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» №1515-VIII від 08.09.2016 звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку, з 22.09.2016 виключено зі штату Апеляційного суду Львівської області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 у справі №380/17597/24 зобов`язано Львівський апеляційний суд видати судді у відставці ОСОБА_1 установленої законодавством форми довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі ч. 2 ст. 130 Конституції України, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 гривень.

На виконання рішення суду Львівським апеляційним судом видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.11.2024 №07.20/225/2024.

18.11.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки, виданої Львівським апеляційним судом від 05.11.2024 №07.20/225/2024. Ця обставина відповідачем не заперечується.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

За результатами розгляду заяви відповідач прийняв рішення від 25.11.2024 №68.

За змістом рішення «Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаної посади (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або який призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом №1402, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікованого оцінювання або конкурсу, у разі звернення, що надійшло після 18.02.2020 року, виникає згідно ст. 142 Закону №1402.

Зокрема, ч. 4 ст. 142 Закону №1402 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання здійснюється у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З урахуванням статті 58 Конституції України, статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» обставини, які дають право на перерахунок згідно ст. 142 Закону №1402, повинні виникнути після 18.02.2020.

Після 18.02.2020 збільшення розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбулося».

Зважаючи на викладене, позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки № 07.20/225/2024 від 05.11.2024.

Вважаючи рішення про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач пред`явив цей позов.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із прийняттям рішення про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми законодавства України та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, є Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII).

За змістом ч. 3, 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Абзацом 1 п. 6 розділу ІV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 12.03.2008 № 3-1 (далі - порядок №3-1) унормовано, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з п. 6-9 розділу IV порядку №3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.2 ст.27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судці Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.

Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через веб-портал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.

Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.

Днем звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.

У разі надсилання заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і документів для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання поштою днем звернення за перерахунком вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення цієї заяви (у разі подання заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання через веб-портал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації цієї заяви на веб-порталі або засобами Порталу Дія разом із сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення тексту документа та його реквізитів).

Документи про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розглядає орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

Орган, що приймає рішення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, не пізніше 10 днів після винесення рішення інформує особу про перегляд щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в перегляді щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Суд установив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 у справі №380/17597/24 Львівський апеляційний суд видав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 07.20/225/2024 від 05.11.2024.

Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі зазначеної довідки.

Проте в оскаржуваному акті індивідуальної дії відповідач зазначив, що після 18.02.2020 збільшення розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, не відбулося.

Щодо наявності підстав для здійснення перерахунку призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №07.20/225/2024 від 05.11.2024, виданої Львівським апеляційним судом, суд зазначає таке.

Суд зауважує, що право судді у відставці на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання визначено законом (ч.4 ст.142 Закону № 1402-VIII). Умовою перерахунку є зміна розміру складових суддівської винагороди судді.

Виплата суддівської винагороди регулюється ст. 130 Конституції України та ст.135 Закону № 1402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватись не можуть.

Цей висновок узгоджується зі змінами до Конституції України, внесеними Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 №1401-VIII (далі - Закон № 1401-VIII), що набрали чинності з 30.09.2016.

Конституція України у редакції Закону №1401-VIII вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій.

З цією конституційною нормою корелюються норми ч. 1 ст. 135 Закону №1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у ст. 135 Закону №1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в розумінні ч. 2 ст.130 Конституції України.

Частинами 1, 2 ст. 135 Закону №1402-VIII унормовано, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду складає 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частинами 5-8 ст. 135 Закону № 1402-VIII регламентовані умови виплати та розмір щомісячних доплат суддям, розмір яких встановлюється у процентному відношенні до посадового окладу.

Аналіз наведених положень Закону № 1402-VIII свідчить про те, що розмір посадового окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, прямо залежить від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року. Всі інші складові суддівської винагороди, у тому числі доплата за вислугу років, доплата за науковий ступінь, доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, а також допомога на оздоровлення розраховуються з посадового окладу судді.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян врегульовано Законом України від 15.07.1999 № 966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон № 966-XIV).

За змістом ст. 1 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2023 був визначений в абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та становить 2684,00 грн.

Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Суд установив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.10.2024 у справі №380/17597/24 зобов`язано Львівський апеляційний суд видати судді у відставці ОСОБА_1 установленої законодавством форми довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі ч. 2 ст. 130 Конституції України, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 гривень.

Згідно із ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 370 КАС України унормовано, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

На виконання зазначеного рішення суду, Львівський апеляційний суд видав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 07.20/225/2024 від 05.11.2024.

Зважаючи на те, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, встановлено право позивача на отримання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі ч.2 ст. 130 Конституції України, ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII ст. 7 Закону України від 09.11.2023 №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн., звернення ОСОБА_1 до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі нової довідки Львівського апеляційного суду обумовлене необхідністю відновлення його порушених прав на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному розмірі.

Позивачем дотриманий порядок звернення до органу Пенсійного фонду для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та подано відповідачу відповідну заяву та нову довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Натомість ГУ ПФУ в Дніпропетровській області під час прийняття рішення №68 від 25.11.2024 не враховано усіх обставин, що мають значення для його прийняття, що призвело до протиправної відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та порушення права позивача на належне матеріальне забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) наголосив, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і якість їхніх дій, мінімізують ризик помилки. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. також рішення у справі «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, пункт 74).

Особа не повинна зазнавати негативних наслідків та в такої особи не повинні виникати нові додаткові зобов`язання через помилки, допущені суб`єктами владних повноважень.

Зазначеної позиції також дотримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема, в постанові від 27.06.2024 у справі № 990/305/23.

Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 також зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

З огляду на викладене, а також з метою ефективного захисту порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зазначеного у довідці від 05.11.2024 №07.02/225/2024, виданої Львівським апеляційним судом, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.01.2024.

Щодо позовної вимоги у частині покладення на відповідача зобов`язання здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 92%, суд зазначає таке.

Суд установив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 у справі №380/24026/21, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, на підставі довідки № 07.20/17/2021 від 22.01.2021 року, виданої Львівським апеляційним судом з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

На виконання зазначеного рішення суду здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, при цьому загальний процент розрахунку пенсії від заробітку становить 92%, що підтверджується рішенням від 10.11.2022 №68. Тому ця вимога також підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів правомірності прийняття оскаржуваного рішення. Доводи відповідача спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та правовими позиціями Верховного Суду. Тому такі міркування суд не враховує.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керувався таким.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України регламентовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що судовий збір за подання позивачем позовної заяви (одна вимога немайнового характеру з урахуванням коефіцієнту пониження) становить 968,96 грн.

Під час звернення до суду з цим позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, тобто у більшому розмірі.

Отже, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 968,96 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Заразом суд звертає увагу, що позивач має право відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» подати клопотання про повернення судового збору у зв`язку з внесенням його в більшому розмірі.

Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.11.2024 №68.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 92% суддівської винагороди, зазначеної у довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 05.11.2024 №07.20/225/2024, виданої Львівським апеляційним судом, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2024.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094; ).

СуддяАндрусів Уляна Богданівна