Справа № 585/1516/25
Суддя: Бутенко Д. В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/1516/25
Провадження № 2-а/581/3/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2025 року с-ще Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі його представника Шульги Олександра Сергійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП № 4 від 03 січня 2025 року

в с т а н о в и в:

Стислий виклад заявленого позову

У квітні 2025 року представник позивача Омельченка І.О., адвокат Шульга О.С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, уточнивши який мотивував тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковника ОСОБА_2 №4 від 03 січня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що він ніби-то порушив правила військового обліку у період дії воєнного стану, будучи військовозобов`язаним, а саме пп. 8 п 1 в Додатку 2 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, а також абзац 2 частини 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Із вищезазначеної постанови в редакції яка надійшла на виконання до Недригайлівського відділу ВДВС, незрозуміло якого саме числа вона прийнята (дата зазначається як 03.01.2025 року, але містить елементи виправлення, схожі на виправлення цифри «2» на цифру «3»), що доводиться окремо зазначенням дати «02.01.2025» в резолютивній частині постанови у розділі щодо отримання її копії. Факт виправлення також доводиться датою постанови, вказаною у листі до виконавчої служби, де зазначено, що постанова №4 прийнята саме 03 січня 2025 року. За таких обставин вбачається, що постанова вручалась особі, що притягується до відповідальності ще до її винесення. Крім того, окремо питання виникають до зазначеного по постанові про притягнення до адміністративної відповідальності порушення п.п.8 п. 1 Додатку 2 Постанови КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року, адже даний підпункт був змінений саме 31 грудня 2024 року відповідно до Постанови КМУ № 1558 від 31 грудня 2024 року, указані зміни набрали законної сили 16 січня 2025 року і з тексту постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності взагалі незрозуміло в чому саме виразилась суть правопорушення. Персональні дані військовозобов`язаного ОСОБА_1 досить тривалий час не змінювались і до нього з боку ТЦК з цього приводу не виникало претензій, і не могло виникати обов`язку, як це зазначається у ще діючій на момент складання постанови редакції п.п.8 п.1 Постанови КМУ № 1487 «особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних». Зазначення у тексті постанови про притягнення до адміністративної відповідальності порушення абзацу 2 частини 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» взагалі є абсурдним, адже зазначена норма ніяким чином не має відношення до Правил військового обліку, а надає право (не обов`язок) громадянам реєструвати свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста. Також із тексту самої постанови не вдається з`ясувати яким чином і під час розгляду якої саме справи адміністративне правопорушення встановлювалась винуватість ОСОБА_1 і на підставі яким саме даних зроблено наведені у постанові висновки. Протокол про адміністративне правопорушення з цього приводу не складався і про його існування нічого не відомо позивачу. Щодо змісту оскаржуваної постанови позивач зазначав про те, що у заголовку та у мотивувальній частині постанови зазначено ч.111 ст. 2101 КУпАП, що не може відповідати дійсності через відсутність такої частини у КУпАП. Якщо допустити, що автором мається на увазі саме римське число, то все одно ч. 3 ст.2101 КУПАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період (про воєнний стан ця норма не містить ніяких відомостей). У даний час з 05:30 год 24 лютого 2022 року по всій підконтрольній Україні території запроваджено правовий режим воєнного стану, який є діючим і автору постанови про це достеменно відомо, тобто частина 3 цієї статті також не відповідає обставинам діяння. Просив суд поновити строк оскарження постанови №4 від 03 січня 2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 , на піставі якої на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за ч. 111 ст. 210 1 КУпАП та скасувати зазначену вище постанову №4 від 03 січня 2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Позиція позивача, співвідповідачів по даній справі

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Представник позивача Шульга О.С. до суду не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, про підтримання заявленого позову у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлений. Подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні заявленого позову у повному обсязі, посилаючись на те, що 02 січня 2025 року ОСОБА_1 перебував у І-му відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому видано повістку № 51 з датою прибуття 03 січня 2025 року проходження військово-лікарської комісії, проте позивач відмовився від проходження ВЛК, про що складено відповідний акт та протокол про адміністративне правопорушення (від отримання останнього документа позивач відмовився). Зазначав про винесення оскаржуваної постанови начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03 січня 2025 року № 4 відносно ОСОБА_1 у межах повноважень, за результатами повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин правопорушення, з дотриманням регламентованої процедури та на підставі наявних доказів (а.с.48-53).

Процесуальні дії суду у даній справі

21 квітня 2025 року позивач подав до Роменського міськрайонного суду Сумської області вищезазначений адміністративний позов. Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 квітня 2025 року дану справу передано за підсудністю до Липоводолинського районного суду Сумської області. Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 27 травня 2025 року залишено без руху адміністративний позов, позивачу установлено 10-денний строк для усунення виявлених судом недоліків. Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 09 червня 2025 року у даній справі поновлено позивачу строк для звернення до суду, відкрито провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16 червня 2025 року на 15 год 00 хв. 16 червня 2025 року судове засідання відкладено до 19 червня 2025 року до 09 год 20 хв. у зв`язку з неявкою у судове засідання представника відповідача. 19 червня 2025 року розгляд справи відкладено через ненадходження на адресу суду відзиву на позов та неявку представника відповідача до суду і неподання ним заяви про розгляд справи у його відсутність. 23 червня 2025 року судом ухвалено рішення суду по суті спору.

Установлені судом обставини даної справи

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України, є військовозобов`язаним (а.с.4-5,13).

02 січня 2025 року уповноваженим старшим офіцером відділення мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 4 відносно ОСОБА_1 із викладенням суті адміністративного правопорушення: 02 січня 2025 року о 14 год 30 хв позивач у період воєнного стану та загальної мобілізації є військовозобов`язаним згідно з абз.4 ч.9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», порушив пп. 2 п.1 в Додатку 2 Постанови КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року, а також абзац 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме порушив правила військового обліку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП. Окремо у зазначеному протоколі у рукописному вигляді зазначено про те, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження медичного огляду. У складеному протоколі наявний запис про те, що факт правопорушення підтверджується свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . У складеному протоколі зазначається про те, що від підписання цього документа та надання пояснень ОСОБА_1 відмовився у присутності двох свідків (а.с.54-55, 63).

Також 02 січня 2025 року старшим офіцером відділення моблізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у присутності двох свідків складено акт про відмову проходження ВЛК та про відмову від призову під час мобілізації при намаганні виписати направлення на ВЛК військовозобов`язаному ОСОБА_1 , який посилався на те, що він не є порушником і співробітники ТЦК та СП не мають права направляти його на ВЛК (а.с.56). У журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих військовозобов`язаним для проходження медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_2 під порядковим номером 5 внесені відомості про складання такого направлення солдату ОСОБА_1 , який відмовився від його отримання (а.с.57-58).

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 складалося повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, яке відбудеться 03 січня 2025 року (дата складання зазначеного повідомлення у його тексті не зазначена, документальні підтвердження особистого вручення під підпис чи направлення поштою такого повідомлення у матеріалах справи також відсутні) (а.с.59).

Із тексту фотокопії постанови №4 від 03 січня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, складеного начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 вбачається те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період воєнного стану та загальної мобілізації є військовозобов`язаним згідно з абз.4 ч.9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», порушив пп. 8 п.1 в Додатку 2 Постанови КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року, а також абзац 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме порушив правила військового обліку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17000 грн (а.с.8).

03 січня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 направляв на адресу позивача копію постанови по справі про адміністративне правопорушення № 4 від 03 січня 2025 року (документальні підтвердження вручення чи направлення поштою копії зазначеної постанови особі, відносно якої вона винесена, у матеріалах справи відсутні) (а.с.60).

ІНФОРМАЦІЯ_5 є відокремленим підрозділом головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України із розташуванням у м.Ромни Сумської області, вид діяльності- діяльність у сфері оборони (а.с.64,65).

19 березня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 направлено Недригайлівському відділу державної виконавчої служби у Роменському районі до виконання постанову за справою про адміністративне правопорушення №4 від 03 січня 2025 року про накладення на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , штрафу у розмірі 17000 грн 00 коп із проханням відкрити виконавче провадження по даній справі (а.с.9).

10 квітня 2025 року постановою державного виконавця Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Терещенком В.С. за заявою стягувача про примусове виконання відкрито виконавче провадження серії ВП №77779770 із виконання постанови №4 від 03 січня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення із боржника ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі 34000 грн, зобов`язання боржника протягом 5 робочих днів подати декларацію про доходи та майно та стягнення з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 3400 грн 00 коп (а.с.11-12).

11 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Недригайлівського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із письмовою заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №77779770 із примусового виконання постанови №4 виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 про накладення штрафу на підставі ст. 235 КУпАП (а.с.10).

Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Відповідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Висновки суду по суті заявленого позову

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

1. Щодо процесуального аспекту провадження справи про адміністративне правопорушення суб`єктом владних повноважень.

У матеріалах справи відсутні докази належного сповіщення позивача про час та місце розгляду справи за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, що є невиконанням вимог ч.2 ст. 277-2 КУпАП, а тому права позивача, зокрема, право на безпосередню участь у такому розгляді справи із наданням пояснень-заперечень по суті справи, є порушеними, що є безумовною підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача. Крім цього, хронологія складання матеріалів про адміністративне правопорушення підтверджує ті дані, що протокол про адміністративне правопорушення складено 02 січня 2025 року, а оскаржувана постанова відносно позивача винесена на наступний день 03 січня 2025 року і відповідно протягом дводенного строку належне та завчасне сповіщення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення на виконання вищевказаної норми закону практично не могло бути здійснено. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією суду касаційної інстанції, яка сформульована у постановах Верховного Суду по справах № 676/752/17, № 489/1004/17, № 308/12552/16-а, № 482/9/17, № 205/7145/16, 465/5145/17-а.

2. Щодо сутності сформульованого адміністративного правопорушення

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинені в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В описово-мотивувальній частинах оскаржуваної постанови відповідача зазначається про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, наводяться посилання на норму абз. 4 ч.9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо поділу громадяни України на чотири категорії, включаючи військовозобов`язаних, а також констатується порушення позивачем:

- пп. 8 п.1 Додатку 2 Постанови Кабінеті Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, яким визначено обов`язок військовозобов`язаних у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;

- абз. 2 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в якій визначається обов`язок громадян надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом.

Разом із цим, у тексті оскаржуваної постанови посадової особи суб`єкта владних повноважень відсутнє чітко сформульоване, однозначно зрозуміле формулювання порушення правил військового обліку ОСОБА_1 із фактичним викладенням точного часу, місця вчинення дій чи допущення бездіяльності військовозобов`язаним, час коли розпочаті певні дія чи бездіяльність, із посиланням на відповідні норми закону та підзаконних актів, які є невиконаними (порушеними) особою відносно якої винесено рішення про накладення адміністративного стягнення. На думку суду, наведення в тексті постанови від 03 січня 2025 року № 4 вищезазначених норм законодавства про мобілізацію та мобілізаційну підготовку без зазначення опису фактично-виявлених обставин у підтвердження всіх елементів складу адміністративного правопорушення, яке пов`язується із порушенням правил військового обліку, є не достатнім для законного та обґрунтованого притягнення військовозобов`язаного до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Також зміст оскаржуваної постанови щодо опису сутності правопорушення формує невизначеність та незрозумілість того в чому саме полягає порушення правил військового обліку особою, відносно якої вона прийнята, при цьому з її тексту багатозначно можна розуміти сутність виявленого порушення виключно із наведених в тексті постанови норм законодавства про мобілізацію (зокрема, постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 винесена чи за неповідомлення про зміни в персональних даних військовозобов`язаного, чи за неприбуття його за викликом до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів тощо).

На думку суду, без чіткого формулювання сутності виявленого адміністративного правопорушення справедливий та об`єктивний розгляд такої справи є неможливим та як наслідок це призводить до порушення права на захист тієї особи, відносно якої винесена оскаржувана постанова, та практично позбавляє суд можливості оцінити правильність застосування відповідачем закону про відповідальність за адміністративне правопорушення (ст.8 КУпАП), дотримання строків накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП), перевірити наявність чи відсутність всіх елементів виявленого складу адміністративного правопорушення (об`єктивну сторону, об`єкта, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкта правопорушення), що узгоджується із правовою позицією суду касаційної інстанції, сформульованою у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі №285/1535/15.

Також у резолютивній частині постанови від 03 січня 2025 року не зазначено частини та статті, на підставі якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Із урахуванням наведеного, суд уважає, що в оскаржуваній постанові керівником суб`єкту владних повноважень не наведено опис обставин порушення, установлених під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відповідачем, в порушення ч.2 ст. 77 КАС України, не надано суду доказів на підтвердження законності складення оскаржуваної постанови (надані до відзиву на позов матеріали є суперечливі за змістом та достовірно й однозначно не підтверджують належним чином зафіксований факт порушення ОСОБА_1 певної норми (норм) діючих станом на 03 січня 2025 року правил військового обліку).

Із огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки це відповідає змісту наданого суду дискреційного повноваження ухвалювати таке рішення у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності (п.3 ч.3 ст.286 КАС України) та є необхідним для формування правової визначеності у питанні притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил військового обліку у даній справі.

Розподіл судових витрат по справі

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем сплачено при зверненні до суду з адміністративним позовом судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп (а.с.15).

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, то з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню, на користь позивача судовий збір в сумі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 210-1, 255, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 46, 72, 77, 229, 241-256, 257, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 в особі його представника Шульги Олександра Сергійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП № 4 від 03 січня 2025 року.

Скасувати постанову №4 від 03 січня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).

Повне рішення суду складено 23 червня 2025 року.

Суддя Д. В. Бутенко