Справа № 160/6722/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/6722/24
(суддя Царікова О.В., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Корсун Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року у справі №160/6722/24 за позовом приватного підприємства «Атланта-Агро» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Атланта-Агро» 13 березня 2024 року звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, згідно з яким, просить визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення від 16.11.2023: №, №, №.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення повинні бути скасовані, оскільки висновки відповідача, щодо відсутності у господарських операцій позивача з ТОВ САВ ЛОДЖИСТИК, ТОВ КОМПАНІЯ СПЕЦАГРОТРАНС, ТОВ ОЛІСТЕР ГРУП, ТОВ ТК АЛСЕР ділової мети, а саме отримання доходу та наявності інших порушень податкового законодавства в діяльності позивача, викладені в акті №3505/04-36-07-02/32150080 від 11.10.2023 року (далі - акт перевірки) на підставі якого було прийнято оскаржені рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, судом встановлено наявність обставин реальності спірних господарських операцій позивача та відсутності інших порушень податкового законодавства в діях позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач оскаржив його в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі викладає свою позицію по справі, відтворює зміст акта перевірки та відзиву на позов, зазначає, що зазначені господарські операції не містять розумних економічних причин (ділової мети).

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на безпідставність висновків відповідача щодо відсутності у господарських операцій позивача ділової мети.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем на підставі наказу від 14.09.2023 року №4198-п проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 12356137 грн.

18.10.2023 ПП «Атланта-Агро» отримано акт від 11.10.2023 №3505/04-36-07-02/32150080 про результати документальної позапланової виїзної перевірки щодо нього, відносно дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 12356137 грн.

Згідно з висновками означеного акта, перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2023 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, яке визначено з урахуванням уточнюючих розрахунків, контролюючим органом встановлено порушення ПП «Атланта-Агро»:

- п.187.1. ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого завищено від`ємне значення з ПДВ за липень 2023 року, що зараховується до складу наступного звітного періоду у сумі 4928359,38 грн;

- п.201.1 ст.201, абз.4 п.п.201.10 ст.201, п.120-1.2 ст.120-1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) в частині не здійснення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; штрафна санкція складає 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень за квітень 2023 та за липень 2023 року;

- порушення вимог п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188 ПКУ (в частині здійснення нереальних господарських операцій з реалізації товарів та викладених порушень в розділі 3.1. акту перевірки) встановлено завищення податкових зобов`язань всього на суму 17 111 235,55 грн, в т.ч.: за березень 2023 р. на 5 291 270,65 грн, за квітень 2023 р. на 2 500 850,16 грн, за травень 2023 р на 4 496 817,89 грн, за червень 2023 р на 2 964 667,89 грн, за липень 2023 р на 1 857 628,96 грн;

- п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198 ПКУ (в частині здійснення нереальних господарських операцій з придбання товарів та викладених порушень в розділі 3.1. акту перевірки) встановлено завищення податкового кредиту всього на суму 16 015 480,38 грн, в т.ч. по періодам: за березень 2023 р на 4 195 515,5 грн, за квітень 2023 р на 2 500 850,16 грн, за травень 2023 р на 4 496 817,89 грн, за червень 2023 р 2 964 667,89 грн, за липень 2023 р на 1 857 628,96 грн.

Не погоджуючись з означеним актом перевірки, ПП Атланта-Агро до ГУ ДПС у Дніпропетровській області подані заперечення від 31.10.2023 № 31/10-1.

Приватним підприємством «Атланта-Агро» отримано податкові повідомлення-рішення від 16.11.2023: №, №, № , винесені ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі акта від 11.10.2023 № 3505/04-36-07-02/32150080 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Атланта-Агро» (податковий номер 32150080) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 12356 137 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 16.11.2023 № (форми "Р1") контролюючим органом зменшено податкове зобов`язання в розмірі 17111236 грн. та зменшено суму податкового кредиту в розмірі 16015481 грн.; згідно з податковим повідомленням-рішенням від 16.11.2023 № (форми "ПН") до позивача застосовано штраф у сумі 3400 грн; згідно з податковим повідомлення-рішення від 16.11.2023 № (форми "В4") зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 4 928 359 грн.

Правомірність та обґрунтованість вказаних рішень відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірні рішення відповідачем прийнято не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового Кодексу України (далі ПК). Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон № 996-ХIV.

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до наведеного вище визначенні господарські операції пов`язані не з фактом підписання договорів, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України (далі - ПК).

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Водночас відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Як правильно з`ясовано судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, позивач, як юридична особа, що надає транспортно-експедиційні послуги з перевезення вантажів залізничним транспортом для їх надання уклало з АТ «Укрзалізниця» договір на перевезення вантажів.

Підтвердженням здійснення перевезення вантажів є залізничні накладні, в яких зазначено маршрут перевезення, вантаж та обсяг перевезеного вантажу та акти наданих послуг/виконаних робіт з замовниками, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Контролюючим органом не заперечується в акті перевірки факт надання позивачем послуг транспортного перевезення замовникам цих послуг.

Водночас з метою оформлення супровідних документів на перевезення вантажу залізничним транспортом - сертифікації вантажу, що включає в себе: відбір зразків проб, проведення лабораторних досліджень та видачу фітосанітарного сертифікату, карантинного сертифікату, ветеринарного свідоцтва з урахуванням вимог Закону України Про карантин рослин, Про ветеринарну медицину, Правил перевезень вантажів, у перевіряємому періоді позивач, як замовник, отримував послуги від ТОВ САВ ЛОДЖИСТИК, ТОВ КОМПАНІЯ СПЕЦАГРОТРАНС, ТОВ ОЛІСТЕР ГРУП, ТОВ ТК АЛСЕР, уклавши з вказаними підприємствами, як виконавцями, наступні договори: від 30.05.2022 № 05/22 з ТзОВ САВ ЛОДЖИСТИК; від 21.01.2021 №210121 з ТОВ КОМПАНІЯ СПЕЦАГРОТРАНС; від 21.01.2021 № 1 з ТОВ ОЛІСТЕР ГРУП; від 16.02.2023 № 16АТ-23 з ТОВ ТК АЛСЕР.

На підставі перелічених договорів, вказані підприємства виконували роботи по організації сертифікації вантажу, організації відвантаження і відправки залізничних вагонів, оформленню всієї необхідної документації, організація перевезень вантажів.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що контролюючим органом не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер зазначених господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Разом з тим, позивачем доведено рух активів по ланцюгу від постачальника до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про реальність господарських операції між позивачем та зазначеними контрагентами за наслідками яких сформовано спірний податковий кредит, оскільки встановлені обставини справи свідчать про придбання послуг, що надаються контрагентами для використання у власній господарській діяльності, їх отримання, оплату їх вартості.

Водночас суд першої інстанції правильно зазначив про те, що відсутність реальності вчинення господарської діяльності позивачем не може пов`язуватися з діяльністю його контрагентів, в т.ч. у разі визначення їх відповідачем як ризикових.

Так, зокрема, стаття 61 Конституції України закріплює принцип індивідуального характеру юридичної відповідальності особи.

Крім того, рішеннями Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» та від 22.01.2009 «Булвес» АД проти Болгарії, які згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, вказано на те, що коли Держави-члени Конвенції володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань… Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Отже, виходячи з наведеного, порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом, не впливають на права та обов`язки іншого платника податків. Крім того, чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності скасування податкового повідомлення - рішення від 16.11.2023 № (форми Р1) як протиправного.

Щодо висновків контролюючого органу про завищення податкового кредиту у сумі 330 746,08 грн, та не нарахування податкових зобов`язань на загальну суму ПДВ 4597613,3 грн, слід зазначити наступне.

Як правильно з`ясовано судом першої інстанції в матеріалах справи наявні копії первинних документів по взаємовідносинам позивача з ПП Атланта-Агро з СТОВ Хутірське, ТОВ ТК Алсер, ТОВ Перемога, ТОВ Сав Лоджистик, ТОВ Каунас, ТОВ Дніпроагроальянс за період лютий березень 2023 року.

Водночас, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на наступні обставини.

Так, податковим органом перевірка проводилася за період березень липень 2023, однак у позивача не запитувалися пояснення або документи по взаємовідносинам з контрагентами у вищеозначений період

Контролюючим органом в акті перевірки вказано, що в порушення п.189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 ПК України ПП Атланта-Агро занижено показник у рядку 4.1 (колонка Б) та, як наслідок, показник 9 (колонка Б) Декларації з ПДВ за липень 2023 року на загальну суму ПДВ 4597613,30 грн.

ПП Атланта-Агро на запит № 2/07-02 від 14.09.2023 надані до перевірки 15.09.2023 та повторно 18.09.2023 переліки ТМЦ, що відображені на рахунках 20, 23, 25, 25, 28 у кількісному та вартісному виразі.

Крім того, ПП Атланта-Агро в зв`язку з проведенням документальної перевірки та враховуючи запит № 2/07-02 від 14.09.2023 було проведено повну інвентаризацію ТМЦ з перевіркою їх фактичної наявності та документального підтвердження, про що складено інвентаризаційний опис, який наданий службовій особі контролюючого органу в процесі проведення перевірки, що підтверджується актами приймання-передачі документів.

При цьому судом першої інстанції правильно з`ясовано, що в порушення пункту 7 розділу І Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 контролюючим органом не було надіслано ПП Атланта-Агро вимогу про проведення інвентаризації залишків товарно-матеріальних цінностей у відповідності до вимог чинного законодавства, а лише надіслано лист щодо можливості проведення такої без визначення терміну проведення такої інвентаризації, її обсягів тощо.

ПП Атланта-Агро було запропоновано представникам контролюючого органу провести огляд ТМЦ, у зв`язку з чим доводи контролюючого органу про недопуск ПП Атланта-Агро до огляду ТМЦ та проведення інвентаризації представників контролюючого органу є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності скасування податкового повідомлення - рішення від 16.11.2023 № як протиправного.

Щодо правомірності податкового повідомлення - рішення від 16.11.2023 № (форми "ПН") про застосування штрафу в розмірі 3400,00 грн за відсутність складання та реєстрації ПН на суму 4597613,3 грн. (не доведено наявність ТМЦ) слід зазначити наступне.

Так пунктом 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України визначено що, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Водночас судом першої інстанції встановлено, що позивачем проведено інвентаризацію ТМЦ, про що складено інвентаризаційний опис, який наданий контролюючому органу під час проведення перевірки, що не спростовано відповідачем. За результатами проведеної інвентаризації не встановлено нестачі ТМЦ у позивача.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності скасування податкового повідомлення - рішення від 16.11.2023 № (форми "ПН") як протиправного.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов`язку не виконав.

Щодо викладення відповідачем в апеляційній скарзі, своєї незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Інших доводів які б впливали на висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову апеляційна скарга не містить.

Згідно з частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 року у справі №160/6722/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 19 червня 2025 року.

Повне судове рішення складено 24 червня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов