Справа № 580/13027/24
Суддя: Валентина ОРЛЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року справа № 580/13027/24
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Поліфасад" (вул. Чигиринська, буд. 524, м. Черкаси, 18030, ) до Черкаської митниці (вул. Дашковича Остафія буд.76, м. Черкаси, 18007) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 вх. №61073/24 представник позивача. адвокат Шишкін О.Ю. (довіреність від 10.07.2024) звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати: рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості товарів від 08.07.2024 №902020/2024/100022/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 08.07.2024 №UA902020/2024/000067.

В обґрунтування вимог зазначено, що приймаючи оскаржуване рішення митний орган провів перевірку поданих декларантом документів, в результаті чого встановив, що митна вартість ввезеного позивачем товару є нижчою за вартість ввезених на митну територію України схожих товарів, в зв`язку з чим митна вартість товару позивача була визначена за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів, відповідно до ст.60 Митного кодексу України та має становити 2,22 дол. США/кг. Позивач вважає, що у митного органу були відсутні жодні підстави для відмови у митному оформленні товару на підставі поданих у відповідності до частини 2 статті 53 Митного кодексу України товариством документів та для витребування додаткових документів, перелік яких наведений в частині 3 статті 53 Митного кодексу України, оскільки наданими документами повністю підтверджується і числове значення митної вартості і відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Позивач констатував, що надані ним документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять ознаки підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

06.01.2025 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ухвали від 20.03.2025 здійснено перехід із спрощеного провадження до загального та призначено підготовче засідання.

Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що перевіркою поданих декларантом документів, що підтверджують митну вартість товарів та метод її визначення - за ціною договору були встановлені наступні порушення: - неможливість ідентифікувати митним органом банківський документ - платіжну інструкція № 284 від 16.04.2024, як документ, що стосується оплати за партію оцінюваних товарів; - В наданій експортній декларації країни відправлення від 14.04.2024 № 01316659 зазначено номер ТТН 278417552, яка митниці декларантом не надавалась. Таким чином, у митниці відсутні у повному обсязі документально підтверджені відомості про маршрут транспортування партії оцінюваного товару до ввезення на митну територію України; в з/е договорі відсутні відомості про включення до ціни товару вартості страхування, відсутні відомості щодо наявності/відсутності страхування в рахунку від 04.07.2024 № 8345; митний орган вважає, що декларантом не заявлені відомості про вартість витрат навантаження/перевантаження партії оцінюваного товару в порту Гданську (на підставі вищевикладеного є підстави вважати, що декларантом заявлено неповні/невірні відомості щодо включення до митної вартості оцінюваного товару всіх обов`язкових складових митної вартості, а саме витрат пов`язаних з його транспортуванням). Митний орган вважає, що встановлена вартість перевезення вантажу повинна була бути на рівні 60-65 грн./км. З урахуванням вказаних порушень, митна вартості товару ввезеного декларантом була визначена за допомогою подібних товарів за резервним методом, використовуючи наявну у митниці інформацію. (джерело інформації: МД від 07.03.2024 N24UA97U0). Таким чином відповідач вважає, що рішення митного органу є правомірним та відповідає вимогам законодавства, а тому не підлягає скасуванню.

Протокольною ухвалою суду від 11.04.2025 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 12.05.2025. Враховуючи період тимчасової непрацездатності головуючого судді з 16.04.2025 по 30.05.2025, повістками про виклик призначене судове засідання на 13.06.2025.

Протокольною ухвалою суду від 13.06.2025 постановлено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Поліфасад» є зареєстрованою юридичною особою, .

Основним видам економічної діяльності товариства є 46.47 оптова торгівля меблями, килимами і освітлювальними приладами.

01.09.2022 року між ТОВ «Корпорація «Поліфасад", Україна (надалі - Позивач) та "Changzhou Sun Plus laminate Co. Ltd", Китай, було укладено контракт № CZN-012 Відповідно до п.1.2. розділу 1 зазначеного контракту Продавець продає, а Покупець купує ламінат високого тиску (HPL) (виробник "Changzhou Sun Plus laminate Co. Ltd") Китай, далі поіменовану як Товар відповідно до інвойсів, які є невід`ємною частиною даного контракту.

Відповідно до п. 7.2 розділу 7 контракту оплата за товар здійснюється шляхом 100% передплати.

Відповідно до п. 6.2. контракту товар поставляється Продавцем на умові: CFR Gdansk (відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010).

Відповідно до інвойсу № ZN-016 від 12.04.2024 вартість чергової партії товару (листи HPL) склала 11 823,70 доларів США. Країна походження - Китай (продавець і є виробником товару).

Умови поставки CFR - Гданськ, Польща (відповідно до п. 6.2 контракту). Страхування вантажу не здійснюється (згідно п.2.3. контракту).

Товар було доставлено у порт м. Гданську згідно коносаменту QN24040252 від 18.04.2024, контейнер MRKU9825290.

Загальна вага контейнеру 23005 кг (в контейнері був товар за двома інвойсами CL24A054 вага брутто 9505 кг і інвойс ZH-016 вага брутто 13500 кг.

Транспортно-експедиційне обслуговування в порту м. Гданська було здійснено ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» (згідно договору про транспортно-експедиційне обслуговування № DH21112022 від 21.11.2022 та рахунку на оплату послуг № 8345 віл 04.07.2024 - транспортно-експедиторське обслуговування за межами України, включаючи НРР, складські послуги, оформлення Т1 контейнера MRKU9825290.

Перевезення товару по маршруту Гданськ (Польща) - п/п Ягодин (Україна) - Черкаси (Україна) здійснювалося транспортним засобом Renault CA 1770BX/CA6990XM (CMR б/н від 04.07.2024) ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) згідно договору-заявці від 02.07.2024. Страхування вантажу не проводилося.

08.07.2024 на адресу ТОВ «Корпорація «Поліфасад» (Позивач) у зону прибуття Черкаської митниці надійшов вантаж за CMR б/н від 04.07.2024 за контрактом № CZN-012 від 01.09.2022.

08.07.2024 представником Позивача декларантом ТОВ «БРОКЕР - УКРАЇНА» (договір № 10/342 від 08.07.2021) ОСОБА_2 було подано митну декларацію № 24UA 2702 та документи, що підтверджують митну вартість товарів та метод її визначення за ціною договору відповідно до п.1 ст. 58 Митного кодексу України.

Відповідно до гр. 22 електронної митної декларації 24UA2702 заявлена митна вартість склала 11 823,70 дол. США.

08.07.2024 декларантом було отримано декілька повідомлень від митниці, щодо надання додаткових документів та сумнівів митного органу. Декларанту запропоновано визначити митну вартість товару за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів використовуючи наявну у митниці інформацію на рівні 2,22 дол. США/кг».

08.07.2024 декларант повідомив митний орган про відсутність можливості надати додаткові документи, про відсутність у декларанта інформації щодо вартості ідентичних або подібних товарів.

08.07.2024 декларантом було отримано карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення UA90202020/2024/000067 з таких причин: «Під час декларування митної вартості декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару № 1, чим порушено вимоги ч.2 статті 52, ч.21 статті 58 та ч.1 ст. 53, п.2 ч.6 статті 54 МКУ. В наданих декларантом документах відповідно до умов, зазначених у частині другій-четвертій статті 53 Митного кодексу України відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Обраний декларантом метод не відповідає умовам зазначеним в статті 58 глави 9 Митного кодексу України. Застосування методу визначення митної вартості зі ціною угоди неможливо. На підставі п.3 частини 6 статті 54 Митного кодексу України митниця відмовляє у митному оформленні товару».

08.07.2024 митний орган (Відповідач) прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA 902020/2024/100022/2. Відповідно до цього рішення митна вартість товару була визначена за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів відповідно до ст. 60 Митного Кодексу України (далі - МК) та має становити 2,22 дол. США/кг.

Позивач не погодився з вищезазначеним рішенням та відповідно до п. 7 ст. 55 Митного кодексу України звернувся до Відповідача з заявою від 08.07.2024 про випуск товарів у вільній обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом та забезпечення шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу сплати різниці між сумою митних платежів, обчислених декларантом та сумою платежів, визначених митницею.

09.07.2024 товари було випущено у вільний обіг за електронною митною декларацією 242UA8501 з забезпеченням сплати різниці між сумою митних платежів, згідно з заявленою декларантом митною вартістю товарів та сумою митних платежів, визначених митницею. Сума фінансової гарантії склала 156 606,54 грн (сто п`ятдесят шість тисяч шістсот шість грн. 54 коп), а саме 30116,64 грн державне мито і 126489,90 грн - податок на додану вартість.

Позивач не погоджуючись з прийнятими рішеннями відповідача звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Вказана норма закону кореспондується з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальносей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений в ч. 2 ст. 53 МК України. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Так, матеріалами справи встановлено, що 08.07.2024 представником Позивача декларантом ТОВ «БРОКЕР - УКРАЇНА» (договір № 10/342 від 08.07.2021) ОСОБА_2 було подано митну декларацію № 24UA 2702 та документи, що підтверджують митну вартість товарів та метод її визначення за ціною договору відповідно до п.1 ст. 58 Митного кодексу України.

Для митного оформлення було надано (згідно п.44 митної декларації № 24UA 2702 та додатку до неї): сертифікат якості (Quality Certificate) б/н від 12.04.2024; - Пакувальний лист (Раcking list) 6/н від 12.04.2024; рахунок-проформа (Proforma invoice) ZH-016 від 12.04.2024; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) ZH-016 від 12.04.2024; - Коносамент (Bill of lading) QN24040252 від 18.04.2024; автотранспортна накладна (CMR) від 04.07.2024; супровідний транспортний документ Т1 MRN 24PL322010NS6T4X90 від 04.07.2024; декларація про походження товарy (Declaration of origin) у інвойсі) ZH-016 від 12.04.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT № 284 від 16.04.2024; договір № DH211122 від 21.11.2022 з ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» про транспортно-експедиторське обслуговування; рахунок № 8345 від 04.07.2024 від ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» (транспортноекспедиторське обслуговування за межами території України, включаючи НРР, складські послуги, оформлення Т1 контейнера MRKU9825290); договір-заявка від 02.07.2024 на надання транспортно-експедиційних послуг із ФОП ОСОБА_1 (маршрут перевезення Гданськ (Польща) - Черкаси (Україна); рахунок на оплату транспортних послуг № 110 від 04.07.2024 (маршрут м. Гданськ (Польща) - п/п Ягодин (Україна), п/п Ягодин (Україна) - м. Черкаси (Україна); довідка транспортних витрат № 01/07 від 04.07.2024 (ФОП ОСОБА_1 ); лист ТОВ «Корпорацція «Поліфасад» № 0507/2024-2 від 05.07.2024 Черкаську митницю» стосовно загальних транспортних витрат; договір-доручення на надання митно-брокерських послуг № 10/342 від 08.07.2021; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № CZN-012 від 01.09.2022; додаткове узгодження № 1 від 01.09.2023 до контракту № СZN - 012 від 01.09.2022; додаткове узгодження № 2 від 01.08.2019 до контракту № 65 від 14.07.2018; лист ТОВ «Корпорація «Поліфасад» № 0506/24-2 від 05.06.2024 «стосовно оплати за товар»; копія митної декларації країни відправлення 01316659 від 14.04.2024.

При прийнятті спірного рішення про визначення митної вартості товарів № 902020/2024/100022/2 від 08.07.2024 відповідач визначив наступні підстави щодо визначення митної вартості товару у документах, наданих декларантом для підтвердження складових митної вартості товару: неможливість ідентифікувати митним органом банківський документ (платіжну інструкція № 284 від 16.04.2024 (на загальну суму 14 768,83 дол США, в той час як партія оцінюваного товару становить 11 823,70 дол США) як документ, що стосується оплати за партію оцінюваних товарів. Митниці надано лише бухгалтерський документ, в той час як банківський платіжний документ Декларантом не надано; в наданій експортній декларації країни відправлення від 14.04.2024 № 01316659 зазначено номер ТТН 278417552, яка митниці декларантом не надавалась. Таким чином, у митниці відсутні у повному обсязі документально підтверджені відомості про маршрут транспортування партії оцінюваного товару до ввезення на митну територію України; в з/е договорі відсутні відомості про включення до ціни товару вартості страхування, відсутнє відомості щодо наявності/відсутності страхування в рахунку від 04.07.2024 № 8345; митний орган вважає, що декларантом не заявлені відомості про вартість витрат навантаження/перевантаження партії оцінюваного товару в порту Гданську. Відповідач заявляє, що на підставі вищевикладеного є підстави вважати, що декларантом заявлено неповні/невірні відомості щодо включення до митної вартості оцінюваного товару всіх обов`язкових складових митної вартості, а саме витрат пов`язаних з його транспортуванням. Митний орган вважає, що встановлена вартість перевезення вантажу повинна була бути на рівні 60-65 грн/км; щодо визначення митної вартості щодо подібних товарів за резервним методом, використовуючи наявну у митниці інформацію. Джерело інформації: МД від 07.03.2024 №24UA97U0.

Дослідивши наявні в справі документи, проаналізувавши підстави, з яких виходив відповідач при прийняття спірного рішення, суд вважає останнє таким, що прийнято з порушенням вимог чинного законодавства у сфері митної політики, з огляду на наступне.

Щодо неможливість ідентифікувати митним органом банківський документ - платіжну інструкція №284 від 16.04.2024 на загальну суму 14768,83 дол США, в той час як партія оцінюваного товару становить 11 823,70 дол США, як документ, що стосується оплати за партію оцінюваних товарів, суд зазначає таке.

В даному випадку митному органу був наданий банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT № 284 від 16.04.2024 - про сплату 14768,83 доларів США за товар по інвойсам № ZN-015 від 12.04.2024 та інвойс № ZN-016 від 12.04.2024.

Варто зазначити, що сума платіжних документів не завжди співпадають із заявленою вартістю окремої партії товару (конкретного інвойсу), саме тому у призначенні платежу графа 70 SWIFT позивач зазначає інвойси за якими здійснюється оплата за товар.

Позивач додатково надав відповідачу лист № 0506/24-2 від 05.06.2024 де були зазначені два SWIFT- № 268 від 11.01.2024 у сумі 15 007,20 доларів США та № 284 від 16.04.2024 у сумі 14768,83 доларів США і надав детальне пояснення митному органу стосовно сплачених сум та партій оцінюваних товарів.

Відповідно до п. 7.2 розділу 7 контракту від 01.09.2022 року укладеного між ТОВ «Корпорація «Поліфасад" та "Changzhou Sun Plus laminate Co. Ltd" № CZN-012, оплата за товар здійснюється шляхом 100% передплати.

Оскільки товар був доставлений на митну територію України, то логічним буде висновок про наявність сплати покупцем вартості придбаного товару, що свідчить про безпідставність доводів митного органу в цій частині.

Щодо висновку митного органу, що в наданій експортній декларації країни відправлення від 14.04.2024 № 01316659 зазначено номер ТТН 278417552, яка митниці декларантом не надавалась, таким чином, у митниці відсутні у повному обсязі документально підтверджені відомості про маршрут транспортування партії оцінюваного товару до ввезення на митну територію України, суд зазначає таке.

До переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, експортну митну декларацію продавця законодавцем не включено.

Копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати виключно за наступними умовами: документи, зазначені у ч.2 ст. 53 Митного кодексу України містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті зі ці товари; за умови її наявності.

Отже, законодавець вважає митну декларацію країни відправлення виключно додатковим документом, який може бути витребуваний за наявністю розбіжностей ти наданий декларантом виключно лише за її наявності у останнього, за умови її існування взагалі. Надання ж ТТН зазначеної у експортній декларації країни відправлення, як того бажає Відповідач, взагалі знаходиться поза межею правового поля, так як не передбачено ні переліком основних документів, ні навіть додатковим.

В даному випадку слід суд бере до уваги положення п.5 ст. 53 Митного кодексу, яким прямо зазначено: «Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті».

Суд наголошує, що в даному випадку позивачем була надана експортна декларація країни відправлення від 14.04.2024 № 01316659, вимоги ж митного органу щодо надання ТТН зазначеної в ній є такими, що суперечать діючому митному законодавству України, в зв`язку з чим вказані доводи відповідача не беруться судом до уваги.

Щодо твердження митного органу, що в договорі відсутні відомості про включення до ціни товару вартості страхування, відсутні відомості щодо наявності/відсутності страхування в рахунку від 04.07.2024 № 8345, що є порушенням вимог ст.58 Митного кодексу України, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до умов контракту № CZN від 01.09.2022 « 6.2. Товар поставляється Продавцем на умові: СFR-Gdansk (відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010)».

Згідно Інкотермс 2010 умовами поставки CFR є "Cost and Freight" ("Baртість і фрахт") означає, що продавець постачає товар на борт судна або надає поставлений в такий спосіб товар. Ризик втрати чи пошкодження товару переходить, коли товар знаходиться на борту судна. Продавець зобов`язаний укласти договір та оплачувати всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до зазначеного порту призначення.

У комерційному інвойсі №ZN-016 від 12.04.2024 місцем доставки товару зазначено CFR Gdansk (Гданськ).

У пп. «В» «Договір страхування» пункту А3 «Договори перевезення та страхування» Інкотермс 2010 зазначено, що «У продавця немає обов`язку перед покупцем щодо укладання договору страхування. Однак продавець зобов`язаний надати покупцю, за його прохання, на його ризик та за його рахунок (за наявності витрат), інформацію, необхідну покупцю для отримання страхування). А6. Розподіл витрат: Продавець зобов`язаний сплатити: а) всі витрати, що стосуються товару, до моменту його постачання відповідно до пункту А4, за винятком витрат, що оплачуються покупцем, як це передбачено у пункті Б 6; і b) фрахт та інші зазначені у пункті А3 а) витрати, включаючи витрати на завантаження товару на борт судна та будь-які збори у зв`язку з вивантаженням товару в узгодженому порту розвантаження, які по договору перевезення покладено на продавця.

Зазначені обов`язки по страхування вантажу по Інкотермс 2010 також необов`язкові і для Покупця, Покупець несе всі ризики втрати або пошкодження товару з моменту його постачання в порт Гданськ (Польща).

Митному органу був наданий коносамент (Bill of lading) QN24040252 від 18.04.2024, що підтверджує маршрут слідування товару. Тобто, очевидним є тот факт, що до порту Гданьск (Польща) усі витрати були віднесені до продавця товару і лише з моменту відгрузки на покупця (Позивача).

Крім того, п. 2.3. контракту CZN-012 прямо передбачено: «сторони не здійснюють страхування вантажу».

Стосовно ж необхідності страхування вантажу за договором про транспортно експедиторське обслуговування від 21.11.2022 № DH211122, то пункт 2.2.2 передбачає страхування вантажу клієнта лише за дорученням. Позивач не доручав експедитору здійснювати страхування вантажу.

Слід також зазначити, що листами № 01/07 від 04.07.2024 та № 0507/2024-2 від 05.07.2024 митний орган було повідомлено про відсутність страхування вищевказаного вантажу.

Вказане є підставою для висновку, що відповідачу були надані усі відомості про включення до ціни товару вартості транспортування, які є обов`язковими складовими митної вартості товару, а тому доводи останнього викладені у спірному рішенні та відзиві на позовну заяву є необґрунтованими.

Спростовуються також в ході розгляду справи твердження відповідача, що декларантом не заявлені відомості про вартість витрат навантаження/перевантаження партії оцінюваного товару в порту Гданську.

Так, суд зазначає, що відповідачу були надані усі необхідні документи передбачені пп.6 п. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: документи про прибуття товару в порт Гданьску (Польща) коносамент (Bill of lading) QN24040252 від 18.04.2024, договір № DH211122 від 21.11.2022 з ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» про транспортно-експедиторське обслуговування, рахунок № 8345 від 04.07.2024 від ТОВ «ЄВРО ФОРВАРДІНГ» (транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України, включаючи НРР, складські послуги, оформлення 11 контейнера MRKU9825290).

Крім того, для подальшого відслідковування Відповідачем маршруту перевезення товару було надано договір-заявку від 02.07.2024 на надання транспортно-експедиційних послуг із ФОП ОСОБА_1 (маршрут перевезення Гданськ (Польща) - Черкаси (Україна), рахунок на оплату транспортних послуг № 110 від 04.07.2024 (маршрут м. Гданськ (Польща) п/п Ягодин (Україна), п/п Ягодин (Україна) м. Черкаси (Україна), довідку транспортних витрат № 01/07 від 04.07.2024 (ФОП ОСОБА_1 ) (у якій було зазначено що страхування вантажу не проводилось) і лист ТОВ «Корпорація «Поліфасад» № 0507/2024-2 від 05.07.2024 «у Черкаську митницю» стосовно загальних портових і транспортних витрат, а також автотранспортна накладна (CMR) від 04.07.2024 і супровідний транспортний документ T1 MRN 24PL322010NS6T4X90 від 04.07.2024.

Вищевказане свідчить, що в розпорядженні відповідача були всі необхідні документи, які підтверджувати транспортні витрати Позивача.

Суд наголошує, що в даному випадку митна вартість товару позивача була визначена митним органом за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів, відповідно до ст.60 Митного кодексу України та має становити 2,22 дол. США/кг.

Вказане твердження, з урахуванням встановлених вище обставин суд розцінює критично та зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові № 200/6413/20-а від 27.01.2022 (п.19) зазначає: «однак, виявлення в ході проведення митного контролю з будь-якого інформаційного ресурсу (інформація з мережі Інтернет, висновок спеціалізованих організацій тощо) продажу товару, тотожного заявленому до митного оформлення, за ціною вищою, ніж заявлена митна вартість, не є безумовною підставою до визнання недостовірними та неправдивими відомості щодо митної вартості товару, та відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Встановлення митним органом різниці в ціні свідчить про підстав для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції, за якою до митного оформлення пред`явлено товари. Виявлена різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю тотожних товарів згідно з інформаційними ресурсами мережі Інтернет, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів»

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а, від 25 травня 2021 року у справі № 200/7957/20- а, від 11 листопада 2021 року у справі № 200/6403/20-a.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України. Відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і недостовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка обов`язковою при її обчисленні.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Усі необхідні документи (окрім імпортної ліцензії, тому що товар не підлягає ліцензування і документів про страхування - так як його не було) були надані митному органу, тобто Позивач вірно провів розрахунок митної вартості, надав всі документи, що підтверджують митну вартість, ці документи підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Заявлена Позивачем митна вартість товару, визначена за першим методом, підтверджується належними документами, які містять повні та достовірні відомості про митну вартість товару, отже відсутні підстави для застосування другорядних методів визначення митної вартості товару.

Суд наголошує, що всі зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України документи (окрім документів про страхування, адже таке не здійснювалося) декларант надав митному органу, а відтак суд вважає, що позивач вірно провів розрахунок митної вартості, надав всі документи, що підтверджують митну вартість, ці документи підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Заявлена позивачем митна вартість товару, визначена за першим методом, підтверджується належними документами, які містять повні та достовірні відомості про митну вартість товару, отже відсутні підстави для застосування другорядних методів визначення митної вартості товару, в зв`язку з чим спірне рішення про коригування позивачу митної вартості товарів від 08.07.2024 №902020/2024/100022/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 08.07.2024 №UA902020/2024/000067 є протиправними та підлягають скасуванню.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

До позовної заяви позивач додав клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12 000,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Договором про надання професійної правничої допомоги від 10.07.2024 року № 60 підтверджується залучення позивачем для вирішення спору судом професійної правничої допомоги адвоката Шишкіна О.Ю.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з абз.1 ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Платіжною інструкцією від 12.07.2024 року № 652 підтверджується сплата позивачем адвокату Шишкіну О.Ю. коштів у сумі 12 000 грн.

Вищевказаний договір про надання правничої допомоги стосується надання позивачу юридичних послуг у т.ч. у суді.

Відповідно до додатку №1 від 12.07.2024 року до договору про надання правничої допомоги приймання-передачі наданих послуг від 10.07.2024 року № 60, позивачу надані юридичні послуги на суму 12 000 грн.

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд враховує, що процесуальні документи у справі є однотипними, а справи за участі цих самих сторін з подібних правовідносин неодноразово розглядались в суді.

Тому суд вважає належним чином обґрунтованою суму 6 000 грн компенсації витрат на правничу допомогу у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд дійшов висновку стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн та сплачений судовий збір в сумі 6 056,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості товарів від 08.07.2024 №902020/2024/100022/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 08.07.2024 №UA902020/2024/000067.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Поліфасад» () судові витрати зі сплати судового збору у сумі 6056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської митниці () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Поліфасад» () судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн (шість тисяч).

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене 24.06.2025.

Суддя Валентина ОРЛЕНКО