Справа № 440/6776/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/6776/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні обчислення та виплати пенсії відповідно до довідки від 16.01.2014 року № 7 з врахуванням розміру премії,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області обчислювати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки від 16.01.2014 року № 7 з врахуванням розміру премії згідно з рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.03.2014 року у справі № 539/841/14-а.

В обґрунтування позову зазначено, що після зняття обмеження максимального розміру пенсії та проведеного перерахунку відповідачем безпідставно зменшило розмір нарахованої раніше пенсії. Згідно з розрахунком про перерахунок пенсії від 11.03.2025, пенсія з 20.03.2024 призначена виходячи з основного розміру пенсії від середнього заробітку 48234,79 грн., у розмірі пенсії з надбавками 41699,29 грн. 17.03.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про виплату пенсії з надбавками у розмірі 59753,64 грн., що була нарахована позивачу до зняття обмеження максимального розміру пенсії, виходячи з основного розміру пенсії від середнього заробітку 71 566,11 грн. Зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовило у виплаті нарахованої раніше пенсії виходячи з основного розміру пенсії від середнього заробітку 71 566,11 грн., у розмірі пенсії з надбавками 59753,64 грн. 25.03.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надало відповідь на заяву позивача, в якій повідомило останнього, що розмір пенсійної виплати визначено на рівні 41699,29 грн. Обчислення розміру пенсії здійснено згідно довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 16.01.2014 року №7, за два повних місяці липень 1986 (1331 крб.) та серпень 1986 (1369 крб.). Коефіцієнт заробітної плати становить 7,54190 (13 31 крб.+ 13 69 крб. : 2 міс. : 179 крб.). Врахування премії при обчисленні розміру пенсії можливе за наявності первинних документів, зокрема наказу на преміювання. Оскільки матеріали пенсійної справи не містять таких документів, обчислення пенсії проведено без врахування премій. З вищевказаними діями Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області щодо неврахування премії при обчисленні розміру пенсії, позивач не згодний, вважаю їх протиправними, оскільки довідка від 16.01.2014 року № 7 згідно якої було проведено перерахунок та призначення пенсії на підставі постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.03.2014 року у справі № 539/841/14-а містить в тому числі і дані про розмір нарахованої та виплаченої премії в період з 01 липня по 31 липня 1986 року та з 01 серпня по 31 серпня 1986 року. Лубенським міськрайонним судом Полтавської області у справі № 539/841/14-а було встановлено що дані, які містяться в довідці від 16.01.2014 року № 7 є достовірними, а відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі не надав суду жодних доказів, що дані, які містяться в довідці про заробіток позивача ОСОБА_1 , виданої ПАТ «Лубнифарм» 16.01.2014 року, містять неправдиві або недостовірні дані. Тому, проводячи перерахунок пенсії згідно довідки ПАТ «Лубнифарм» від 16.01.2014 року № 7, ТУ ПФУ в Полтавській області зобов`язане при обчисленні розміру пенсії враховувати всю фактичну заробітну плату за роботу у зоні відчуження, з якої нараховується пенсія, в тому числі і премію. На підставі вище вказаного, позивач вважає дії

Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не врахування премії при обчисленні пенсії згідно довідки ПАТ «Лубнифарм» від 16.01.2014 року № 7 протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.

Стислий зміст заперечень відповідача та відповіді на відзив позивача.

02.06.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

09.06.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що Лубенським міськрайонним судом Полтавської області у справі № 539/841/14-а було встановлено що дані які містяться в довідці від 16.01.2014 року № 7 є достовірними, а відповідач Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі не надав суду жодних доказів, що дані, які містяться в довідці про заробіток позивача ОСОБА_1 виданої ПАТ «Лубнифарм» 16.01.2014 року, містять неправдиві або недостовірні дані. Довідка від 16.01.2014 року № 7 згідно якої було проведено перерахунок та призначення мені пенсії відповідно до ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на підставі Постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.03.2014 року у справі № 539/841/14-а містить в тому числі і дані про розмір нарахованої та виплаченої мені премії в період з 01 липня по 31 липня 1986 року та з 01 серпня по 31 серпня 1986 року. Тому, проводячи перерахунок пенсії згідно довідки ПАТ «Лубнифарм» від 16.01.2014 року № 7, ТУ ГІФУ в Полтавській області зобов`язане при обчисленні розміру пенсії враховувати всю фактичну заробітну плату за роботу у зоні відчуження, з якої нараховується пенсія, в тому числі і премію. А відповідач, виконуючи рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/7583/24 від 08.08.2024 року про проведення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром пенсії, діє протиправно, порушує права, та ігнорує постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.03.2014 року у справі № 539/841/14-а. При цьому, виправдовуючи свої неправомірні та незаконні дії. Відповідач у відзиві на позов посилається не на норми закону, в межах якого він повинен діяти, а на розпорядження Пенсійного фонду України щодо надання дозволу на «Макетну обробку» ЕПС/ОР по рішенню суду, які не є нормативними актами і не можуть порушувати закон та відміняти рішення суду. На підставі вище вказаного, вважаю дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не врахування премії при обчисленні пенсії згідно довідки ПАТ «Лубнифарм» від 16.01.2014 року № 7 протиправними.

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивачем заявлені клопотання у справі про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію як особа з інвалідністю 2 групи, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, в розмірі фактичних збитків згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.03.2014 у справі № 539/841/14-а позов ОСОБА_1 задоволено; визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправною; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області перерахувати та сплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки від 16.01.2014 №7, починаючи з 20.01.2014 з урахуванням виплаченого.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 у справі №440/7583/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження з 20 березня 2024 року пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 20 березня 2024 року без обмеження максимальним розміром пенсії з урахуванням проведених виплат; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

17.03.2025 позивач звернувся до Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою в якій просив здійснити перерахунок пенсії з урахуванням довідки від 16.01.2014 №7.

Водночас відповідач листом від 25.03.2025 №5188-4751/Т-02/8-1600/25 позивача повідомлено, що він отримує пенсію по 2 групі інвалідності в розмірі відшкодувань фактичних збитків виходячи із заробітної плати за роботу в зоні відчуження відповідно до статті 54 Закону 796 (втрата працездатності 80%). Пенсію позивач отримував у максимальному розмірі 23610грн., що відповідає десяти прожитковим мінімумам, установленим для осіб, які втратили працездатність, відповідно до норм статті 67 Закону 796. Розмір пенсії визначено на виконання постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.03.2014, з урахуванням довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 16.01.2014 №7, виданої ПАТ ЛУБНИФАРМ. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 по справі №440/7583/24, яке набрало законної сили 18.09.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити Вам пенсію з 20.03.2024 без обмеження максимальним розміром. На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 по справі №440/7583/24 здійснено перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром з 20.03.2024. Обчислення розміру пенсії здійснено згідно довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження від 16.01.2014 №7, за два повних місяці липень 1986 (1331 крб) та серпень 1986 (1369 крб). Коефіцієнт заробітної плати становить 7,54190 (1331крб.+1369крб.:2 міс. 179 крб). Врахування премії при обчисленні розміру пенсії можливе за наявності первинних документів, зокрема, наказу на преміювання. Оскільки матеріали пенсійної справи не містять таких документів, обчислення пенсії проведено без врахування премій. Розмір пенсійної виплати визначено на рівні 41699,29 грн. На виконання постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 воєнного стану виплату пенсії з 01.01.2025 встановлено в розмірі 29824,96 грн.

Позивач не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні обчислення та виплати пенсії відповідно до довідки від 16.01.2014 року № 7 з врахуванням розміру премії, звернувся до суду із цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ /надалі - Закон №796-ХІІ/.

Згідно зі статтею 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Після 1 січня 2015 року додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 4, не встановлюється.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Закону №796-XII Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.

За приписами частини 3 статті 67 Закону №796-XII (у редакції згідно із Законом України від 05 жовтня 2006 року № 231-V) у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Положеннями підпункту 17 пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року № 107-VI частину третю статті 67 Закону №796-XII викладено в такій редакції:

"Максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення пункту 28 розділу II визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно із статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI (надалі Закон № 3668-VI, чинний з 01 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Підпунктом 6 пункту 6 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до статті 67 Закону № 796-XII, внаслідок чого частину третю цієї статті викладено в такій редакції:

"Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Згідно з частиною 3 статті 67 Закону №796-XII (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII та у редакції Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Разом з тим, 20 березня 2024 року Конституційний Суд України прийняв рішення № 2-р(II)/2024 у справі №3-123/2023(229/23), яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, та припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами.

Згідно з частиною 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України".

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року № 2-р(II)/2024 у справі №3-123/2023(229/23), припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, та припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, визнані неконституційними, утрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 20 березня 2024 року - з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 20 березня 2024 року №2-р(II)/2024 втратили чинність припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, та припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII.

Тому саме з 20 березня 2024 року ані стаття 67 Закону №796-XII не обмежує пенсію десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, ані припис статті 2 Закону №3668-VI не поширює свою дію на Закон №796-XII. Натомість, до 20 березня 2024 року положення Закону №3668-VI та частини третьої статті 67 Закону № 796-XII були чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Статтею 91 Конституції України встановлено, що Верховна Рада України приймає закони, постанови та інші акти більшістю від її конституційного складу, крім випадків, передбачених цією Конституцією.

Відповідно до частини 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 9.02.99 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

З 20 березня 2024 року орган Пенсійного фонду України втратив правові підстави для обмеження пенсії позивача максимальним розміром на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 20 березня 2024 року №2-р(II)/2024 визнано неконституційними припис статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон №796-XII зі змінами, та припис першого речення частини третьої статті 67 Закону №796-XII.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спірними у даному випадку є дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні обчислення та виплати пенсії відповідно до довідки від 16.01.2014 року № 7 з врахуванням розміру премії, після проведення перерахунку пенсії позивача з 20.03.2024 без обмеження максимальним розміром.

Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судом у рішенні від 27.03.2014 у справі № 539/841/14-а, зокрема зазначено, що згідно довідки №7 від 16.01.2014 року ОСОБА_1 за роботу в населених пунктах зони відчуження ( військові збори) з 1 липня по 31 серпня 1986 року за місцем роботи ПАТ «Лубнифарм» на посаді водія 2 класу виплачена заробітна плата в сумі 4006,18 крб. із врахуванням коефіцієнта 4, згідно постанови КМ УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 р. №207-7 і постанови КМ України від 22.09.2004 р. № 1240 оплата по підвищених тарифних ставках /посадових окладах/ з урахуванням зони безпеки проведена виходячи з встановленого 6-ти годинного робочого дня і 7-денного робочого тижня у період з 01.07.1986 року по 31.07.1986 року у зоні 3 - 31 день, 186 годин, з урахуванням почасової тарифної ставки 1,278 крб, кратності 4, сумою по кратності 950,83 крб., з оплатою праці за вихідні і святкові дні 24 години в сумі 122,69 крб., всього нараховано 1073, 52 крб.; за період з 01.08.1986 року по 31.08.1986 року у зоні 3 31 день, 186 годин , з урахуванням почасової тарифної ставки 1,278 крб., кратності 4, сумою по кратності 950,83 крб., з оплатою праці за вихідні та святкові дні 30 годин в сумі 153,36 крб., всього нараховано 1104,19, разом оплата за вказаний період становить 2177,77 крб. Крім того, в довідці зазначена фактична заробітна плата за роботу у зоні відчуження, з якої призначається пенсія за 31 день липня 1986 року збережений середній заробіток 257,25 крб., оплата за роботу в зоні відчуження 1073, 52 крб., премія - 644,11 крб., всього сума 1974,88 крб.; за 31 день серпня 1986 року збережений середній заробіток 264,60 крб., оплата 1104,19 крб., премія 662,51 крб., всього сума 2031,51 крб., а разом за липень та серпень 1986 року 4006, 18 крб.

Так постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.03.2014 у справі № 539/841/14-а, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області перерахувати та сплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки від 16.01.2014 №7.

Таким чином, вище вказаним рішенням суду підтверджено право позивача на врахування при перерахунку пенсії довідки від 16.01.2014 №7.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні обчислення та виплати пенсії відповідно до довідки від 16.01.2014 року № 7 з врахуванням розміру премії.

Як наслідок слід задовольнити вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області обчислювати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки від 16.01.2014 року № 7 з врахуванням розміру премії згідно з рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.03.2014 року у справі № 539/841/14-а.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити;

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні обчислення та виплати пенсії відповідно до довідки від 16.01.2014 року № 7 з врахуванням розміру премії,

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області обчислювати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до довідки від 16.01.2014 року № 7 з врахуванням розміру премії згідно з рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27.03.2014 року у справі № 539/841/14-а,

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза