Справа № 400/7479/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/7479/24

Категорія: 106030000 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.,

Місце ухвалення: м. Миколаїв

Дата складання повного тексту: 09.12.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївського апеляційного суду на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського апеляційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Миколаївського апеляційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та просила:

- визнати протиправними дії Миколаївського апеляційного суду, щодо видачі їй за період з 2021 по 2024 роки довідок з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102 грн;

- визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївського апеляційного суду оформлене листом від 22 липня 2024 року №8-35/38/2024;

- зобов`язати Миколаївський апеляційний суд видати довідки про нарахування та виплату суддівської винагороди за період з 2021-2024 роки на підставі ч.ч.2, 3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року 2 270 грн; на 01 січня 2022 року 2 481 грн, на 01 січня 2023 року 2 684 грн, на 01 січня 2024 року 3 028 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що відповідач в порушення ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) не видав їй довідки про суддівську винагороду з урахуванням прожиткового мінімуму за 2021-2024 роки.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що т.в.о. Голови Державної судової адміністрації (далі ДСА) України затверджені штатні розписи Миколаївського апеляційного суду на 2021 рік, 2022 рік, 2024 рік, Головою ДСА України затвердженій штатний розпис Миколаївського апеляційного суду на 2023 рік. Посадовий оклад судді Миколаївського апеляційного суду визначений у цих штатних розписах в розмірі 115 610 грн, тобто з урахуванням установленого з 01 січня відповідного року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102 грн. Саме такий оклад і зазначений в довідках про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданих позивачу для здійснення перерахунку її суддівської винагороди.

Виходячи з конституційних вимог до повноважень посадових осіб органів державної влади, видавати довідки із зазначенням посадового окладу в розмірі, відмінному від вказаного у штатному розписі, суд не має правових підстав.

Оскаржувані дії Миколаївського апеляційного суду з видачі довідок про суддівську винагороду з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді та рішення, оформленого листом від 22 липня 2024 року №8-35/38/2024 щодо відсутності правових підстав для видачі довідок про суддівську винагороду, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021, 2022, 2023, 2024 років є правомірними і відповідають Конституції та законам України.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до Миколаївського апеляційного суду задоволений.

Визнано протиправними дії Миколаївського апеляційного суду, щодо відмови у видачі ОСОБА_1 за період з 2021 по 2024 роки довідок з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102 грн.

Визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївського апеляційного суду оформлене листом від 22 липня 2024 року №8-35/38/2024.

Зобов`язано Миколаївський апеляційний суд видати ОСОБА_1 довідки про нарахування та виплату суддівської винагороди за період з 2021-2024 роки на підставі ч.ч.2, 3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року 2 270 грн.; на 01 січня 2022 року 2 481 грн., на 01 січня 2023 року 2 684 грн., на 01 січня 2024 року 3 028 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївського апеляційного на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі Миколаївського апеляційного суду ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- предметом доказування у справі є правомірність видачі Миколаївським апеляційним судом довідок про винагороду із зазначенням суддівської винагороди з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2 102 грн., натомість всупереч положенням КАС України судом першої інстанції правомірність дій Миколаївського апеляційного суду, виходячи з його повноважень як державного органу, щодо видачі довідок про винагороду із зазначенням суддівської винагороди саме з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, не досліджувалась;

- апелянт вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, та ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, не надавши оцінки аргументам відповідача;

- системний аналіз положень ч.4 ст. 142 Закону №1402-VIII та п.6 розд. IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25 січня 2008 року (зі змінами) дозволяє дійти висновку, що перерахунок довічного утримання суддів у відставці провадиться, виходячи з розміру суддівської винагороди працюючого судді;

- т.в.о. Голови ДСА України затверджені штатні розписи Миколаївського апеляційного суду на 2021 рік, 2022 рік, 2024 рік, Головою ДСА України затвердженій штатний розпис Миколаївського апеляційного суду на 2023 рік;

- посадовий оклад судді Миколаївського апеляційного суду визначений у цих штатних розписах в розмірі 115 610 грн., тобто з урахуванням установленого з 01 січня відповідного року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102 грн.;

- саме такий оклад і зазначений в довідках про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданих ОСОБА_1 для здійснення перерахунку її суддівської винагороди;

- виходячи з конституційних вимог до повноважень посадових осіб органів державної влади, видавати довідки із зазначенням посадового окладу в розмірі, відмінному від вказаного у штатному розписі, суд не має правових підстав.

- апелянт вважає, що оскаржувані дії Миколаївського апеляційного суду з видачі довідок про суддівську винагороду з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді та рішення, оформлене листом від 22 липня 2024 року №8-35/38/2024 щодо відсутності правових підстав для видачі довідок про суддівську винагороду, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2021, 2022, 2023, 2024 року., є правомірними і відповідають Конституції та Законам України.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є правильним, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Миколаївського апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Позивач є суддею у відставці Миколаївського апеляційного суду.

Відповідач у довідці нарахував суддівську винагороду позивачу з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення розміру посадового окладу судді в сумі 2 102,00 грн.

Позивач вважає, що базовий місяць посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду складає 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернулася до суду для захисту своїх порушених прав.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що Миколаївським апеляційним судом видано довідки про нарахування позивачці за спірний період суддівської винагороди, виходячи з розрахункової величини у вигляді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2 102 гривень.

При цьому, суд першої інстанції вказував, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2 270 грн), 01 січня 2022 року (2 481 грн.), 01 січня 2023 року (2 684 грн.), 01 січня 2024 року (3 028 грн.) на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2 102 грн.), на підставі Законів №1082-IX, №1928-IX, №2710-IX, №3460-IX була неправомірною.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 130 Конституції України імперативно визначає, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (Закон №1402-VIІІ).

Відповідно ч.3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (ч.4 ст. 142 Закону №1402-VIII).

Згідно із ч.1 ст. 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 2-4 ст. 135 Закону №1402-VIII визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються регіональні коефіцієнти, зокрема, 1,25 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року №966-XIV (далі Закон №966-XIV), відповідно до ст. 1 якого прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

Частиною 3 ст. 4 Закону №966-XIV визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15 грудня 2020 року №1082-IX (далі Закон №1082-IX) встановлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2 189 грн., з 01 липня 2 294 грн., з 01 грудня 2 393 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема працездатних осіб: з 01 січня 2 270 грн., з 01 липня 2 379 грн., з 01 грудня 2 481 грн.; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 01 січня 2 102 грн.

Відповідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02 грудня 2021 року №1928-IX (далі Закон №1928-IX) встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2 393 грн., з 01 липня 2 508 грн., з 01 грудня 2 589 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема працездатних осіб: з 01 січня 2 481 грн., з 01 липня 2 600 грн., з 01 грудня 2 684 грн., працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 01 січня 2 102 грн.

Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 3 листопада 2022 року №2710-IX (далі Закон №2710-IX) встановлено з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 589 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема працездатних осіб 2 684 грн.; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, 2 102 грн.

Згідно зі ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік від 9 листопада 2023 року (далі Закон №3460-IX) встановлено з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 920 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема працездатних осіб 3 028 грн.; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, 2 102 грн.

Виходячи з наведених положень Законів №1082-IX, №1928-IX, №2710-IX, №3460-IX апелянт наполягає на тому, що суддівська винагорода для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Миколаївським апеляційним судом правомірно визначена із урахуванням розміру прожиткового мінімуму 2 102 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2 270 грн.), 01 січня 2022 року (2 481 грн.), 01 січня 2023 року (2 684 грн.), 01 січня 2024 року (3 028 грн.) на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2 102 грн.), на підставі Законів №1082-IX, №1928-IX, №2710-IX, №3460-IX була неправомірною.

Така правова позиція суду першої інстанції повністю узгоджується з позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі №140/5481/22, від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22, від 27 липня 2023 року у справі №240/3795/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23.

Разом з тим, питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом про Держбюджет станом на 01 січня календарного року, для розрахунку посадового окладу судді стало предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду.

Так, у постанові від 24 квітня 2025 року по справі №240/9028/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне.

Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі №280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.

Суд першої інстанції об`єктивно не міг врахувати зазначену правову позицію, оскільки вона сформована після ухвалення судом першої інстанції рішення по цій справі.

За приписами ч.5 ст. 242 КАС України та ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, колегія суддів констатує, що дії Миколаївського апеляційного суду, щодо визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 2 102 грн. на підставі Законів №1082-IX, №1928-IX, №2710-IX, №3460-IX відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24.

За наведених обставин та їх правового регулювання, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 24 квітня 2025 року у справі №240/9028/24, колегія суддів доходить висновку, що у спірних правовідносинах відсутні підстави вважати протиправними дії Миколаївського апеляційного суду щодо видачі позивачу за період з 2021 по 2024 роки довідок з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2 102 грн. та визнання протиправним та скасування рішення Миколаївського апеляційного суду оформлене листом від 22 липня 2024 року №8-35/38/2024. Відповідно, відсутні підстави зобов`язувати Миколаївський апеляційний суд видати позивачу довідки про нарахування та виплату суддівської винагороди за період з 2021-2024 роки на підставі ч.ч.2, 3 ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VІІІ, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року 2 270 грн; на 01 січня 2022 року 2 481 грн, на 01 січня 2023 року 2 684 грн, на 01 січня 2024 року 3 028 грн.

Враховуючи наведене та приписи постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року по справі №240/9028/24, а також норми ч.5 ст. 242 КАС України та ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" колегія суддів не вбачає можливості для залишення рішення суду першої інстанції без змін та, керуючись п.2 ч.1 ст. 315 КАС України констатує необхідність скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи, що рішення суду приймається на користь суб`єкта владних повноважень, підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст.139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївського апеляційного суду задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову до Миколаївського апеляційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 24 червня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.