Справа № 260/7787/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/7787/24 пров. № А/857/7158/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року в справі № 260/7787/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Плеханова З.Б.,

час ухвалення рішення 24 січня 2025 року,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просила:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області №98 від 23.09.2024;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.07.1982 «Воєнторг-48» з 01.01.1992 по 01.04.1992, у «Воєнторг-705» з 02.04.1992 по 09.11.1993, у Верхньозійській відстані цивільних споруд Байкало-Амурської залізної дороги імені Ленінського комсомолу з 10.11.1993 по 19.02.1996, у Верхньозійській відстані шляхів Байкало-Амурської залізної дороги з 20.02.1996 по 18.10.2000 та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , пенсію за віком згідно статей 26-27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати її звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області-з 17.09.2024.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.09.2024 № 98 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.1992 по 01.04.1992, з 02.04.1992 по 09.11.1993, з 10.11.1993 по 19.02.1996, з 20.02.1996 по 18.10.2000 включно та призначити її пенсію за віком з 17 вересня 2024 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що періоди роботи в рф не підлягають до зарахування до страхового стажу, оскільки рф припинила участь в Угоді про гарантії прав держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є громадянином України.

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади Брегівська територіальна громада, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 . Дата декларування 09.06.2000 р.

17 вересня 2024 р. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії по віку відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До заяви про призначення пенсії було подано: Довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заява про призначення /перерахунок пенсії №2738, Паспорт серії НОМЕР_3 , Документи про місце проживання, Архівну довідку від 13.08.2024 р. №П-68/07-05

В Розписці - повідомленні зазначено документи, які подано заявником.

у Графі "Перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії" ( назва документа, дата подання підписи заявника та спеціаліста) зазначено наступні документи:

- довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 р.

Дата подання визначено 17.12.2024 р. р.

За принципом екстериторіальності вказана заява розглядалася структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

За результатами розгляду вищевказаної заяви позивача рішенням за №98 від 23.09.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (структурного підрозділу, що розглядав заяву позивачки за принципом екстериторіальності) ОСОБА_1 , було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років в якому зазначено:

Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 17.09.2024.

Вік заявниці 60 років.

Необхідний страховий стаж, визначений частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 31 рік.

Страховий стаж особи становить 27 років 2 місяці 26 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не зараховано:

період роботи в російській федерації за трудовою книжкою від 14.07.1982 НОМЕР_1 з 01.01.1992 по 01.04.1992, з 02.04.1992 по 09.11.1993, з 10.11.1993 по 19.02.1996, з 20.02.1996 по 18.10.2000, оскільки з 1 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року

Працює.

Відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

Право на пенсійну виплату набуде 15.03.2027. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 виданої 14.07.1982 ОСОБА_1 :

Місцевість прирівняна до районів кр. Півночі

Воєнторг - 48

- з 25.06.1990 р. - Переведена продавцем магазина №19 ( Наказ №58 від 25.06.1990 р.)

- з 18.03.1992 р. - Воєнторг - 48 розформований в торговий кущ воєнторгу Ю5 512 відділю торг. ( Наказ №16 від 13.03.92 р.)

- 01.04.1992 р. - звільнена по переведенню в торговий кущ воєнторгу Ю5 с. 29 п.5 КЗОТ РСФСР ( Наказ №28 від 30.03.1992);

- з 01.04.1992 р. - прийнята переводом з воєнторгу 48 продавцем промислового магазину №17торгового куща воєнторгу 705 ( Наказ №36-л від 01.04.1992);

- з 24.03.1993 р. - Воєнторг 705 розформований в Дипкунську об`єднану дирекцію воєнторгу 910 ( Наказ №16 від 01.03.93 УТ ДВО)

- з 09.11.1993 р. - звільнена по переводу в Верхньозійську Дистанцію цивільних споруд ст.29 п. 5 КЗОТ РФ ( Наказ №111-п від 4.11.1993);

- з 10.11.19993 р. - прийнята на роботу в якості касира переводом ( Наказ №106 від 10.11.1993);

- з 01.04.1996 р. - присвоєна кваліфікація бухгалтера ІІ категорії ( Наказ №102 від 01.04.1996);

- з 19.02.1996 р. - Звільнена по ст.29 п. 5 КЗОТ РФ в порядку перевода в В - Зійську дистанцію шляху ( Наказ №44 від 15.02.1996 р );

Верхньозійська Дистанція шляхів Байкало-Амурської залізної дороги

- з 20.02.1996 р. - Прийнята переводом бухгалтером ІІ категорії ( Наказ №59 від 19.02.1996);

- 01.01.1997 р. - у зв`язку з реорганізацією БАМ ж.д переведена в склад Далекосхідної ж.д. ( Наказ №101 н від 22.05.97);

- 01.10.1997 р. - за результатами проведеної атестації присвоєний 7 розряд середній склад IV ранг бухгалтера ( наказ №98 від 30.09.97 ).

- з 18.10.2000р. - звільнена за власним бажанням у зв`язку зі зміною місця проживання ст. 31 КЗОТ РФ ( Наказ №244 від 06.06.2000);

Всі записи у трудовій книжці, а саме про прийняття та звільнення з роботи є послідовними, вчинені за підписом відповідальних посадових осіб та скріплені печатками організацій, а тому не може викликати сумнів у її достовірності.

Згідно Форми PC-право станом на 17.09.2024 ОСОБА_1 мала 27 років 2 місяці 26 днів страхового стажу.

У архівній довідці від 13.08.2024 № П-68/07-05 Берегівської районної військової адміністрації зазначено, що згідно з книги наказів директора по кадрам за 1982 рік архівного фонду Берегівський міськторг управління торгівлі Закарпатського облвиконкому значиться: Наказ № 81 від 12 липня 1982 року §-7 „ Принять тов. ПАВЛИКОВСКУЮ / ПОПОВИЧ / ОСОБА_2 в должности контролера- кассира магазина № 21 с 12 июля 1982 года. Основание: направление УПТКУ № 344 от 8.07.82года. " „ так у документах

Згідно з книги наказів директора по кадрам за 1985 рік архівного фонду Берегівський міськторг управління торгівлі Закарпатського облвиконкому значиться: Наказ № 12 від 18 лютого 1985 року §-6 „ Уволить кассира - контролера магазина №1 тов. ОСОБА_3 с 18 февраля 1985 года по ст. 36 пункт-1 КЗоТ УССР. Основание: заявление ОСОБА_3 " „ так у документах

Підстава:Фонд № 153.0п.2.Спр.№ 143. Арк.81 .Спр.№ 152. Арк. 14.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, (далі-Закон №1058-IV), який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV встановлено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначається така пенсійна виплата як пенсія за віком, (пункт 1 частини 1 статті 9 Закону №1058-IV).

Згідно із частинами 1, 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку-на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Система персоніфікованого обліку була запроваджена з 01 липня 2000 року, постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 року «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування».

Згідно частини 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 p. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу роботи з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Частинами 1-3 статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Як встановлено судом рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №98 від 23.09.2024 про відмову позивачу у призначенні пенсії, її не враховано до стажу період роботи в російській федерації за трудовою книжкою від 14.07.1982 НОМЕР_1 з 01.01.1992 по 01.04.1992, з 02.04.1992 по 09.11.1993, з 10.11.1993 по 19.02.1996, з 20.02.1996 по 18.10.2000, оскільки з 1 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Частиною четвертою статті 1 Закону № 1788-XII передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Відповідно до частини 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеною між Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Вірменії, Республіки Казахстан, Республіки Киргизстан, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Республіки Узбекистан та України, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Російської Федерації, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність, стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу належить трудова книжка НОМЕР_1 від 14.07.1982, яка надавалась відповідачам для розгляду питання про призначення пенсії.

Автентичність записів трудової книжки відповідачем не оспорюється.

Вказана трудова книжка містить усі належним чином внесені записи про роботу позивача у спірні періоди. Такі записи засвідчені чітким відтиском печатки підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших неточностей, які б давали підстави сумніватись у їх достовірності.

Таким чином, суд не виявив достатніх підстав для відмови в зарахуванні наявного в трудовій книжці стажу роботи позивача до його страхового стажу, а тому дії відповідачів щодо не зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів є протиправними.

Водночас суд зазначає, що в силу пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеною між Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Вірменії, Республіки Казахстан, Республіки Киргизстан, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Республіки Узбекистан та України, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі російської федерації в Угоді від 13.03.1992, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" від 29.11.2022 №1328, не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, суд зазначає, що надана позивачем трудова книжка не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення/перерахунок пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

Відтак, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи зараховуються до трудового стажу.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Необхідно зазначити, що те, що за іноземних осіб, які працювали на території рф, страхові внески за них роботодавцями не вносились в силу вимог чинного на відповідній території законодавства чи з інших підстав, не може бути підставою для незарахування вказаних періодів роботи до загального трудового стажу особи. Також, позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене підприємствами.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.03.2018 в справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Крім того, Верховний Суд у своєму рішенні у справі 344/16404/16-а зробив наступні висновки:

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа № 569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів», у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими:

«Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи те, що у справі, що розглядається, спірним є неврахування пенсійним органом при призначенні пенсії заробітної плати за період, який зараховано до страхового стажу роботи, зазначеної у довідці, виданій органом, який створений на тимчасово окупованій території України, Верховний Суд виснував, що можливо застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, період роботи позивача в російській федерації з 01.01.1992 по 01.04.1992, з 02.04.1992 по 09.11.1993, з 10.11.1993 по 19.02.1996, з 20.02.1996 по 18.10.2000 відповідно до трудової книжки від 14.07.1982 НОМЕР_1 підлягає врахуванню до страхового стажу позивача.

З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення відповідача, а тому задоволенню підлягає і вимога щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.1992 по 01.04.1992, з 02.04.1992 по 09.11.1993, з 10.11.1993 по 19.02.1996, з 20.02.1996 по 18.10.2000 включно.

При цьому, суд зазначає, що в оскарженому рішенні про відмову в призначенні пенсії відповідач зазначає, що страховий стаж позивача становить 27 років 2 місяці 26 днів.

Водночас, враховуючи те, що судом вирішено зарахувати до страхового стажу позивача вищевказані періоди роботи з 01.01.1992 по 01.04.1992, з 02.04.1992 по 09.11.1993, з 10.11.1993 по 19.02.1996, з 20.02.1996 по 18.10.2000 включно то страховий позивача становить понад 31 рік, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком.

З огляду на встановлені судом обставини, на переконання суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області приймаючи оскаржене рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії від 23.09.2024 № 98 діяло всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з абзацом першим частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивач із заявою про призначення пенсії звернувся 17 вересня 2024 року , тому призначення пенсії має відбутися з 17 вересня 2024 року (з дня звернення за пенсією).

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Таким чином, наслідком скасування, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області за результати розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішення є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку зарахування до страхового стажу відповідних періодів роботи та призначення пенсії.

З огляду на викладене, суд з метою ефективного захисту прав позивача підставно вважав за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати до страхового стажу позивача, для обчислення розміру пенсії, періоди роботи з 01.01.1992 по 01.04.1992, з 02.04.1992 по 09.11.1993, з 10.11.1993 по 19.02.1996, з 20.02.1996 по 18.10.2000 включно згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 14.07.1982 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 17 вересня 2024 року.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 25 червня 2025 року.