Справа № 420/38034/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/38034/24

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

при секретарі судового засіданні Коблова А. О.,

за участю представника апелянта адвоката Боличевського С.П.,

представників відповідача Пятаєва О.В., Оставненка Є.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказу, дисциплінарного стягнення та фінансових наслідків,

В С Т А Н О В И Л А :

09 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати дисциплінарне стягнення «догана», накладене 23.10.2024 року начальником фінансово-економічної служби - головним бухгалтером в/ч НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 (рапорт від 02.11.2024 за вх. №8542);

- визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №290 від 02.11.2024, яким оголошено старшому матросу ОСОБА_1 , дисциплінарне стягнення «догана» за порушення порядку виконання наказу, що полягає у порушенні ст.37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України;

- скасувати фінансові наслідки накладення дисциплінарного стягнення у вигляді утримання 10 % з премії грошового забезпечення старшого матроса ОСОБА_1 , за жовтень 2024 року, які и утримані на підставі наказу командиру в/ч НОМЕР_1 №290 від 02.11.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що проходить військову службу на посаді бухгалтера групи бухгалтерського обліку та звітності фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 , звання старший матрос. ОСОБА_1 вважає, що накладене дисциплінарне стягнення «догана» оскаржуваним наказом №290 від 02.11.2024, та як наслідок утримання 10% премії, є протиправними, оскільки позивач не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином i в повному об`ємі виконувала всі посадові обов`язки, визначені посадовою інструкцією.

Позивач зазначила, що неодноразово зверталась до Генерального штабу ЗCУ та ДБР з приводу порушення колегами військовослужбовцями трудової дисципліни, умов праці, виконання службових обов`язків, та тиску на неї з боку безпосереднього керівника ОСОБА_3 та саме ці обставини, на переконання позивача, вплинули на притягнення позивача вже чотири рази до дисциплінарної відповідальності. Позивач вважає, що притягнення її до дисциплінарної відповідальності відбувається з особистих мотивів, оскільки майор ОСОБА_3 , формально поставився до встановлення, фіксування обставин вчинення дисциплінарного проступку, не з`ясував ступінь провини та причини й умови, що сприяли вчиненню правопорушення.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що 22.10.2024 року майор ОСОБА_3 , як начальник фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 , у присутності старшого матроса ОСОБА_4 , віддав наказ старшому матросу ОСОБА_1 про прийняття справ та обліку служби засобів ближнього бою та розвідки у строк до 24.10.2024 року. В свою чергу, позивачкою вказаний наказ не виконано, та не отримано жодної доповіді про виконання або невиконання наказу керівника. Єдиною доповіддю, поданою про виконання або невиконання наказу, стала доповідь старшого матроса ОСОБА_4 (рапорт від 24.10.2024 №20), у якій зазначено, що позивачка відмовилася приймати службу. Посилання позивача на неналежний стан документації або необхідність додаткових рішень командира є спробою уникнути відповідальності, оскільки наказ про прийняття служби був чітким, визначеним та підлягав негайному виконанню.

Щодо недоліків витягу з оскаржуваного наказу, на які посилається позивач, відповідач зазначив, що в витязі допущено технічну помилку у даті, що не впливає на дійсність самого наказу №290 від 02.11.2024.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, апелянт наголосив, що судом першої інстанції не враховано, що позивач надавала ОСОБА_3 рапорти про невиконання службових обов`язків ОСОБА_5 та про очікування рішення про належну передачу служби від ОСОБА_5 , а також рапорт командиру в/ч з проханням припинити щоденні психологічні тортури ОСОБА_3 його агресію та дискримінацію по відношенню до неї. Проте, крім позивача до відповідальності нікого не притягнули. Позивач зазначила, що бухгалтер, яка намагалась передати їй в неналежному стані документацію служби з критичними недоліками, не притягнута до відповідальності за неналежне виконання своїх службових обов`язків, а позивач за те, що належним чином виконувала вимоги посадової інструкції та вказала на службові порушення при передачі служби, притягнута до відповідальності.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , у період часу, який досліджується, на посаді бухгалтера групи бухгалтерського обліку та звітності фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 у званні старшого матроса.

22.10.2024 року майор ОСОБА_3 , як начальник фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 , віддав наказ старшому матросу ОСОБА_1 про прийняття справ та обліку служби засобів ближнього бою та розвідки. Наказ було віддано в присутності старшого матроса ОСОБА_4 . Встановлений строк для виконання наказу до 24.10.2024 року.

24.10.2024 року близько 13:00 год позивачкою подано рапорт №19 на ОСОБА_3 з проханням передання документів служби після опрацювання ОСОБА_4 відповідних документів. Позивач зазначила, що бухгалтер ОСОБА_4 хоче передати їй для ведення «Службу засобів ближнього бою та розвідки озброєння» у вигляді електронних таблиць та 17 неопрацьованих документів за вересень-жовтень 2024 року. В електронних таблицях меморіальних ордерів не міститься таблиць за жовтень, тобто з 01.10.2024 по 24.10.2024 року по цій службі бухгалтером ОСОБА_4 не проведено документи, які вона прийняла, при цьому в оборотній відомості по рахунку 1018/3 міститься інформація по ОСОБА_6 під назвою жовтень, тобто якась інформація внесена, якась ні. Позивач передати їй в належному стані «Службу засобів ближнього бою та розвідки озброєння» після проведення ОСОБА_4 документації, яку вона мала вже опрацювати та після закриття місяця з передачею їй Зведеної оборотної відомості за жовтень та усіх меморіальних ордерів, оборотних відомостей та KCO.

На вказаному рапорті ОСОБА_3 накладено резолюцію наступного змісту:

1. Старший матрос ОСОБА_1 : Прийняти службу до 17:30 24.10.2024. Опрацювати накладні за жовтень місяць разом зі старшим матросом ОСОБА_4 .

2. Старший матрос ОСОБА_4 : Надати всебічну допомогу у проведенні накладних за жовтень місяць до 30.10.2024. Передати службу старшому матросу ОСОБА_1 до 17:30 24.10.2024 з наданням актів передачі.

Позивачкою вказаний наказ не виконано. Крім того, заперечуючи проти цього наказу, позивач зазначила, що резолюція майора ОСОБА_3 на рапорті від 24.10.2024 №19 не відповідає вимогам оформлення резолюції (рішення) до рапорту військовослужбовця, оскільки в ній не розглянуто рапорт по суті, не зазначено погодження або непогодження рапорту, також не зазначив правові підстави та обґрунтування прийнятого рішення по рапорту. При цьому, майор ОСОБА_3 не вказав в якому стані треба прийняти службу, хто буде нести відповідальність за відсутність ключових документів, електронних таблиць, меморіальних ордерів тощо при передачі та прийняття служби.

Відповідно доповіді старшого матроса ОСОБА_4 (рапорт від 24.10.2024 №20), позивач відмовилася приймати службу.

25.10.2024 року майор ОСОБА_3 , у присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 заслухав пояснення ОСОБА_1 щодо причин невиконання наказу, а також причин відсутності доповіді про виконання чи невиконання цього наказу. Крім того, майор ОСОБА_3 заслухав пояснення старшого матроса ОСОБА_4 , свідком чого також була старший матрос ОСОБА_7 .

За результатом безпосереднього спілкування з підлеглими особами 25.10.2024 року майор ОСОБА_3 усно оголосив позивачці догану у присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

На підставі рапорту начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера в/ч НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 (вх. №8542 від 02.11.2024), наказом командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) №290 від 02.11.2024 на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за порушення порядку виконання наказу, що полягає у порушенні ст.37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, накладеного 25.10.2024 року начальником фінансово-економічної служби - головним бухгалтером в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до рапорту начальника фінансово-економічної служби - головного бухгалтера в/ч НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 від 02.11.2024 за вх. №8542 визначено розмір премії військовослужбовцям згідно таблиці, зокрема, ОСОБА_1 90%. У розділі «Розмір (у відсотках) та причини позбавлення додаткових видів грошового забезпечення» відносно позивачки вказано «Догана» за порушення порядку виконання наказу згідно з абз.3 ст.37 Статуту внутрішньої служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18.12.2024 №113-РС, старшого матроса ОСОБА_1 , бухгалтера групи бухгалтерського обліку та звітності фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 звільнено з займаної посади і призначено на нижчу посаду до цієї самої військової частини начальником бібліотеки клубу, ВОС 912298А.

Вважаючи протиправним притягнення до дисциплінарної відповідальності та позбавлення 10% премії, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, що мало місце в даному випадку.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відносини щодо проходження військовослужбовцями військової служби врегульовані, зокрема, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон України № 2232-XII).

Згідно зі статтею 2 цього Закону України № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Приписами ст.3 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтями 26, 27 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Згідно статті 28 Статуту внутрішньої служби ЗСУ єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою, що визначено ст. 30 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

Приписами статті 35 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що наказ може віддаватися одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Статтею 37 Статуту внутрішньої служби ЗСУ визначено, що військовослужбовець, після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу.

Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

За обставинами справи, 22 жовтня 2024 року майор ОСОБА_3 , як начальник фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 , віддав наказ старшому матросу бухгалтеру ОСОБА_1 про прийняття справ та обліку служби засобів ближнього бою та розвідки. Наказ було віддано в присутності старшого матроса ОСОБА_4 . Встановлений строк для виконання наказу до 24.10.2024 року.

ОСОБА_1 24.10.2024 року подала до ОСОБА_3 рапорт, у якому повідомила, що бухгалтер ОСОБА_4 хоче передати їй для ведення «Службу засобів ближнього бою та розвідки озброєння» у вигляді електронних таблиць та 17 неопрацьованих документів за вересень-жовтень 2024 року. В електронних таблицях меморіальних ордерів не міститься таблиць за жовтень, тобто з 01.10.2024 по 24.10.2024 року по цій службі бухгалтером ОСОБА_4 не проведено документи, які вона прийняла, при цьому в оборотній відомості по рахунку 1018/3 міститься інформація по ОСОБА_6 під назвою жовтень, тобто якась інформація внесена, якась ні. Просила передати їй в належному стані «Службу засобів ближнього бою та розвідки озброєння» після проведення ОСОБА_4 документації, яку вона мала вже опрацювати та після закриття місяця з передачею їй Зведеної оборотної відомості за жовтень та усіх меморіальних ордерів, оборотних відомостей та KCO.

На рапорті ОСОБА_1 від 24.10.2024 року наявна резолюція ОСОБА_3 наступного змісту:

1) Старший матрос ОСОБА_1 : Прийняти службу до 17:30 год 24.10.2024. Опрацювати накладні за жовтень місяць разом зі старшим матросом ОСОБА_4 ;

2) Старший матрос ОСОБА_4 : Надати всебічну допомогу у проведенні накладних за жовтень місяць до 30.10.2024. Передати службу старшому матросу ОСОБА_1 до 17:30 год 24.10.2024 з наданням актів передачі..

Факт надання відповідного доручення та його обізнаності з боку ОСОБА_1 підтверджується її власним рапортом від 24.10.2024 №19, у якому позивач просить здійснити передачу служби після завершення дій ОСОБА_4 щодо належного оформлення документів. На цьому рапорті начальником ФЄС було накладено резолюцію, яка чітко визначає виконавця, строк та зміст доручення.

Зміст резолюції відповідає вимогам пунктів 2.7.14 Інструкції з діловодства у ЗСУ, затвердженої наказом Головнокомандувача ЗСУ від 31.01.2024 №40, що спростовує доводи апелянта про її невідповідність вимогам діловодства.

Помилковими є і доводи позивача, що її рапорт з резолюцією ОСОБА_3 та те, що ОСОБА_3 поставив задачу, а не наказ, прийняти службу до 24.10.2024 року, не є відданням наказу.

З матеріалів справи вбачається, що безпосереднім керівником позивачки ОСОБА_3 22.10.2024 року (усно) та 24.10.2024 року (у вигляді резолюції на рапорті) наказано позивачці прийняти від ОСОБА_4 «Службу засобів ближнього бою та розвідки озброєння» до 17:30 год 24.10.2024 року. Крім того, викладене підтверджено і в рапорті ОСОБА_4 від 24.10.2024 року.

У зв`язку із невиконанням позивачкою наказу у визначений строк, ОСОБА_3 25.10.2024 року усно оголосив ОСОБА_1 догану за порушення ст.37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що полягає у порушенні порядку виконання наказу.

З посадової інструкції позивача вбачається, що в її посадові обов`язки входить ведення обліку військового майна служб забезпечення військової частини, а саме служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач не заперечує, що це є її посадовими обов`язками, однак не приймала документи служби, через їх неналежне, на її переконання, попереднє ведення.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Частиною 1 ст.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За приписами ст.48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, зауваження та догана.

Відповідно ст.ст. 84,87, 97, 98 Дисциплінарного статут ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

З викладеного вбачається, що оголошення дисциплінарного стягнення позивачу, яке здійснено особисто майором ОСОБА_3 у присутності старших матросів ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , відповідає вимогам статті 97, 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Відповідно до ч.4 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 07.06.2018 № 260, при порушенні військової дисципліни або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, незадовільному виконанні службових обов`язків, виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах:

у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління) - 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

З вищевикладеного слідує що у зв`язку із невиконанням позивачем наказу її безпосереднього керівника, на неї правомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Накладення на позивача дисциплінарного стягнення «догана» має наслідком зменшення розміру місячної премії до 90%, що прямо передбачено приписами ч.4 розділу XVI Порядку № 260.

Отже оскаржуваний наказ ВЧ НОМЕР_1 від 02.11.2024 року № 290 є обґрунтованим та прийнятий на підставі вимог чинного законодавства.

Окремі недоліки наказу чи витягу з нього, як то звання (старший сержант замість старший матрос) чи дата накладення дисциплінарного стягнення (вірна 25.10.2024, що підтверджується, зокрема, рапортами позивача), за встановлених обставин справи, не спростовують правомірності оскаржуваного наказу.

Рапорти, які позивач подавала на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 про ймовірне порушення військовослужбовцями військової частини трудової дисципліни, умов праці, виконання службових обов`язків, не спростовують несвоєчасне прийняття ОСОБА_1 служби засобів ближнього бою та розвідки озброєння.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.07.2023 у справі №420/15045/21, дійшов вірного висновку, що для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 07 січня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

У зв`язку з перебуванням у головуючого судді відпустці у період з 09 червня 2025 року по 23 червня 2025 року включно, повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 24.06.2025 року.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко