Справа № 160/22255/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2025 року м.Дніпросправа № 160/22255/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 160/22255/24 (суддя Сластьон А.О., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач-1) щодо незарахування до загального страхового стажу, який дає право на пенсію позивачу періодів роботи, вказаних в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та скасувати Рішення №39 від 04.04.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2) зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи, вказані в трудовій книжці серії НОМЕР_1 : з 26.01.1991 по 04.02.1998, з 16.11.1999 по 22.05.2000, з 25.05.2000 по 27.07.2004, з 22.12.2013 по 15.09.2014 роки та призначити пенсію з моменту звернення - з 06.09.2023 року.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначала, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправно не зараховано до страхового стажу при призначенні пенсії спірні періоди її роботи попри те, що вони належним чином підтверджуються наданими документами і записами трудової книжки. Вважає протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії та просить його скасувати, зобов`язавши відповідача призначити пенсію за віком.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №39 від 04.04.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи, вказаних в трудовій книжці серії НОМЕР_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 158б, ідентифікаційний код: 20490012) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) періодів роботи з 26.01.1991 по 04.02.1998, з 16.11.1999 по 22.05.2000, з 25.05.2000 по 27.07.2004, з 22.12.2013 по 15.09.2014;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з моменту звернення - з 06.09.2023.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із рішенням суду не погодився відповідач-1, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідач просить рішення в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі вказує, що за результатом розгляду документів, доданих позивачем до заяви про призначення пенсії за віком не зараховано період роботи в колгоспі з 26.01.1991 року по 04.02.1998 рік згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.11.1991 року, оскільки в архівній довідці №508-к від 20.10.2021 року зазначене прізвище « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 »; догляд за дитиною до 3-річного віку з 01.01.2004 по 27.07.2004 рік починаючи з 01.01.2004 року зараховується до страхового стажу після надання довідки про отримання відповідної допомоги в органах УСЗН. 04.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення №39 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до п.3 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки не додержано умови п.3 ст.115 Закону, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначає, що призначення пенсії відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України.

Позивач та відповідач-2 своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.09.2023 ОСОБА_1 вперше звернулася до територіального органу Головного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії у відповідності до п.3) частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.09.2023 №39 відмовлено позивачу в призначенні пенсії, зокрема, у зв`язку із недостатністю страхового стажу. З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 14.09.2023 вбачається, що до страхового стажу не зараховано період за трудовою книжкою позивачки № НОМЕР_3 від 25.11.1991, оскільки на титульній сторінці невірно зазначено прізвище позивачки та неповністю вказана дата її народження.

Не погодившись з таким рішенням позивачка звернулася до суду з позовом про зобов`язання відповідача зарахувати наступні періоди роботи, вказані у трудовій книжці серії НОМЕР_1 : з 26.01.1991 по 04.02.1998, з 16.11.1999 по 22.05.2000, з 25.05.2000 по 27.07.2004, з 22.12.2013 по 15.09.2014.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі №160/29596/23 позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 14.09.2023 №39 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 06.09.2023, з урахуванням записів в трудовій книжці позивачки.

У позовних вимогах щодо зарахування конкретних періодів роботи, вказаних у трудовій книжці, відмовлено, оскільки відповідачем при прийнятті рішення не надавалася оцінка записам цієї трудової книжки.

На виконання рішення суду у справі №160/29596/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було повторно розглянуто заяву позивачки та відмовлено у призначенні їй пенсії на підставі п.3) частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відмова у призначенні пенсії мотивована незарахуванням до стажу наступних періодів роботи, зокрема:

- період роботи в колгоспі з 26.01.1991 по 04.02.1998 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 25.11.1991, оскільки в архівній довідці №508-к від 20.10.2021 зазначене прізвище ОСОБА_2 " не відповідає паспортним даним ОСОБА_3 ;

- догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2004 по 27.07.2004, оскільки не було надано довідку про отримання позивачем відповідної допомоги в органах УСЗН.

Вік позивачки на момент звернення вперше (вересень 2023 року) за призначенням пенсії становив 52 роки 02 місяці 01 день.

Після перегляду пенсійної справи, з урахуванням рішення суду у справі №160/29596/23, страховий стаж ОСОБА_1 становить 14 років 10 місяців 23 дні з необхідних 15 років.

В матеріалах справи міститься також копія трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 , до якої внесено наступні записи щодо трудової діяльності позивачки:

- запис №1 від 26.01.1991 про прийом в члени колгоспу ХХ з`їзду КПСС;

- запис №2 перейменування колгоспу в КСП «Світлогірське»;

- запис №3 від 04.02.1998 про звільнення з роботи за власним бажанням;

- запис №4 від 16.11.1999 про прийняття позивачки на роботу в КСП «Світлогірське»;

- запис №5 від 22.05.2000 про звільнення за власним бажанням;

- запис №6 від 25.05.2000 про прийом на роботу дояркою;

- запис №7 (без дати) про надання відпустки по догляду за дитиною до трьох років з 12.10.2001 по 27.07.2004;

- запис №8 від 27.07.2004 про звільнення з роботи за власним бажанням;

- запис №9 від 22.12.2013 про призначення виплати по безробіттю (перебування в центрі зайнятості);

- запис №10 від 15.09.2014 про припинення виплати по безробіттю (перебування в центрі зайнятості).

Також, в наданій трудовій книжці міститься інформація щодо встановленого колгоспом річного мінімуму трудової участі в 1990, 1991, 1994-1999 роках та результатів його виконання ОСОБА_1 .

Не погодившись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком та у зв`язку із не зарахуванням до стажу періодів роботи в колгоспі, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV, який для періоду звернення з з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить не менше 31 року.

Відповідно до п.3) ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають: жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу.

Відповідачем не заперечується те, що позивач народила п`ятьох дітей, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться відповідні свідоцтва про народження дітей.

На час звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивач досягла 50-річного віку.

Натомість, спірні правовідносини виникли у зв`язку із відмовою Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу позивачки зазначені в трудовій книжці періоди її роботи: з 26.01.1991 по 04.02.1998, з 16.11.1999 по 22.05.2000, з 25.05.2000 по 27.07.2004, з 22.12.2013 по 15.09.2014.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Як встановлено статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_4 від 25.11.1991, ОСОБА_1 :

- 26.01.1991 прийнята в члени колгоспу ХХ з`їзду КПСС (запис №1);

- з 16.11.1999 прийнята на роботу в КСП «Світлогірське»;

- 22.05.2000 звільнена з КСП «Світлогірське» за власним бажанням;

- 25.05.2000 прийнята на роботу дояркою в ТОВ СП «Юніком-Агро»;

- з 12.10.2001 по 27.07.2004 - перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років;

- 27.07.2004 - звільнена з роботи за власним бажанням з ТОВ СП «Юніком-Агро»;

- 22.12.2013 - призначення виплати по безробіттю (перебування в центрі зайнятості);

- 15.09.2014 - припинення виплати по безробіттю (перебування в центрі зайнятості).

Також, в наданій трудовій книжці міститься інформація щодо встановленого колгоспом річного мінімуму трудової участі в 1990,1991, 1994 -1999 роках та результатів його виконання ОСОБА_1 .

Позивач надала відповідачу до заяви про призначення пенсії архівну довідку Комунального закладу «Трудовий архів» від 20.10.2021 №508-К про відпрацьовані вихододні ОСОБА_1 в колгоспі ім. ХХ з`їзду КПРС, КСП «Світлогірське» Криничанського району Дніпропетровської області за період з 01.01.1990 по 01.07.2000.

Відтак, за спірний період у відомостях трудової книжки позивача та в архівній довідці наявна інформація про встановлений мінімум трудоднів та про вироблення мінімуму трудової участі у господарстві.

Відповідач у спірному рішенні не обґрунтував підстав незарахування до страхового стажу періоду, щодо якого в трудовій книжці та архівній довідці наявна інформація про встановлений мінімум трудоднів та про вироблення позивачем мінімуму трудової участі у господарстві.

Натомість, як вбачається зі спірного рішення, відповідач навів обґрунтування незарахування до страхового стажу виключно періоду роботи позивача в колгоспі з 26.01.1991 по 04.02.1998. Зокрема, відповідач вказав в якості підстави незарахування невідповідність прізвища « ОСОБА_2 », зазначеного в архівній довідці №508-к, тому, яке зазначено в паспорті « ОСОБА_3 ».

З цього приводу слід зазначити наступне.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а звернув увагу на те, що певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Судом встановлено, що записи про роботу позивачки у спірні періоди у трудовій книжці виконані без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та з відповідністю дати. Доказів того, що записи про роботу позивачки є неправильними або непідтвердженими, відповідачами суду не надано.

Водночас, відповідачем не доведено, що позивач, як член колгоспу, без поважних причин не виконувала встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Невідповідність прізвища в архівній довідці, на переконання суду, пояснюється виключно орфографічною помилкою, допущеною при перекладі прізвища з російської мови на українську.

Так, в трудовій книжці прізвище записано російською мовою « ОСОБА_2 », про що зазначено по тексту в кінці архівної довідки.

Натомість, в паспорті прізвище зазначено українською мовою ОСОБА_3 .

Відтак, відсутні сумніви з приводу того, що зазначені в архівній довідці від №508-к дані стосуються трудової діяльності позивача.

Щодо незарахування відповідачем періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.01.2004 по 27.07.2004 до страхового стажу позивача.

Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області зазначило в оскарженому рішенні, що до страхового стажу не зараховано період з 01.01.2004 по 27.07.2004, оскільки позивачем не було надано довідку про отримання відповідної допомоги в органах Управління соціального захисту населення.

Такі доводи є необґрунтованими з огляду на те, що в трудовій книжці міститься запис №7 (без дати) про надання позивачці відпустки по догляду нею за дитиною до трьох років з 12.10.2001 по 27.07.2004.

Натомість, наявність сумнівів, пов`язаних з перебуванням позивачки у відпустці по догляду за дитиною, не є достатньою підставою для прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії та незарахування стажу, оскільки частиною 3 ст. 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV органам Пенсійного фонду надано право вимагати і отримувати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.

У даному випадку орган пенсійного фонду мав правові підстави для вжиття необхідних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності у позивача трудового стажу за оскаржуваний період шляхом запиту необхідної інформації в органах Управління соціального захисту населення.

Однак, відомостей стосовно витребування у Управління соціального захисту населення таких відомостей матеріали справи не містять.

Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не дотрималося вимог щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих пенсіонером документів.

З огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача у період з 26.01.1991 по 04.02.1998, з 16.11.1999 по 22.05.2000, з 25.05.2000 по 27.07.2004, з 22.12.2013 по 15.09.2014, суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області необґрунтовано та безпідставно не врахувало до страхового стажу позивача періоди роботи з 26.01.1991 по 04.02.1998, з 16.11.1999 по 22.05.2000, з 25.05.2000 по 27.07.2004, з 22.12.2013 по 15.09.2014, чим протиправно порушило право позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Враховуючи страховий стаж, який був визнаний відповідачем в оскарженому рішенні від 04.04.2024 - 14 років 10 місяців 23 дні, та беручи до уваги спірні періоди страхового стажу з 26.01.1991 по 04.02.1998, з 16.11.1999 по 22.05.2000, з 25.05.2000 по 27.07.2004, з 22.12.2013 по 15.09.2014, включаючи зазначені в оскаржуваному рішенні, загальний страховий стаж ОСОБА_1 станом на 06.09.2023 (дата першого звернення за призначенням пенсії) становить понад 15 років, відтак, позивач набула право на призначення пенсії за віком відповідно до п.3) частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З урахуванням зазначених обставин оскаржене рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №39 від 04.04.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію, колегія суддів зазначає наступне.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 08.11.2019 року у справі № 227/3208/16-а.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21, від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21.

За обставин цієї справи судом встановлено наявність у позивача права на пенсію за віком та протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу. Відповідно, належним способом захисту прав останньої буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачці пенсію за віком з моменту звернення - з 06.09.2023.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 160/22255/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак