Справа № 240/14413/25
Суддя: Леміщак Дмитро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/14413/25

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономарьової К.В. від 19.05.2025 ВП № 76898842 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн, у зв`язку з виконанням Управлінням рішення суду у суровій відповідності до наведеного законодавства;

- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономарьової К.В. від 19.05.2025 ВП № 76898842 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі № 240/30997/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, в частині збільшення розміру пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, починаючи з 01.09.2023. Зазначив, що в результаті перерахунку загальний розмір пенсії за віком по 2-х складових станом на день звернення за перерахунком пенсії становить 7247,33 грн. Відмітив, що у зв`язку з тим, що в результаті проведеного перерахунку на виконання рішення № 240/30997/23, розмір пенсії за віком ОСОБА_1 , зменшується, тому виплата пенсії з 01.09.2023 продовжується у попередньому розмірі 8154,69 грн. З огляду на зазначене, Головним управлінням винесено рішення про виплату пенсії ОСОБА_1 у попередньому розмірі. Таким чином, вважає, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономарьової К.В. про накладення штрафу від 19.05.2025 за невиконання рішення суду при примусовому виконанні виконавчого листа № 240/30997/23 від 05.12.2024, винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

До суду від відповідача надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову вказав, що згідно відповіді боржника на постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 240/30997/23 від 05.12.2024 перерахунок та виплата пенсії ОСОБА_1 з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в частині збільшення розміру пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років не здійснено. Враховуючи викладене, вважає постанову про накладення штрафу від 19.05.2025 винесеною з дотриманням статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.

23.01.2025 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76898842 з примусового виконання виконавчого листа № 240/30997/23 виданого 05.12.2024 Житомирським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, в частині збільшення розміру пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, починаючи з 01.09.2023.

У пункті 2 вказаної постанови зазначено про те, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

У відповідь на отриману постанову державного виконавця Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 18.02.2025 повідомило про те, що формула для обчислення пенсій, яка викладена в ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон № 796-ХІІ) була передбачена Законом України „Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-ХІІ), який був чинний до 01.01.2004. Частиною 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ, який введений в дію з 01.04.1991, чітко передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85% заробітку у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-ІV). Частиною другою статті 27 Закону № 1058-ІV передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону. При цьому, частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом, тобто на 01.01.2004. Відповідно до частини третьої ст. 55 Закону № 796-ХІІ, в редакції з 01.01.2004, призначення та виплата пенсій потерпілим від Чорнобильської катастрофи проводиться відповідно до Закону № 1058-ІV. Крім того, частиною першою статті 57 Закону № 796-ХІІ встановлено, що обчислення середньомісячного заробітку проводиться відповідно до Закону № 1058-ІV. Отже, після введення Закону № 1058-ІV, обчислення пенсії у порядку, передбаченому відповідно до Закону № 1788-ХІІ, збережено та частиною другою ст. 27 Закону № 1058- ІV передбачено, що частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом № 1058-ІV, тобто до 01.01.2004, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства.Розрахунок пенсії зі збільшенням на 1% заробітку за кожний рік роботи з урахуванням пільг, передбачених ст. 56 Закону № 796-ХІІ, був визначений саме Законом № 1788-ХІІ. З введенням в дію Закону № 1058-ІV докорінно змінено механізм обчислення пенсії. В формулі розрахунку пенсії, передбаченій Законом № 1058-ІV, відсутнє поняття обчислення пенсії у відсотковому розмірі від заробітку, як це було передбачене Законом № 1788-ХІІ. Частина розміру пенсії за віком, обчислена у такому порядку відповідно до Закону № 1788-XII та з урахуванням норм статті 56 Закону № 796-ХІІ, за стаж, набутий до 01.01.2004, не може перевищувати максимального розміру пенсії, визначеного законом, який станом на 01.01.2004 становив 150,00 грн. З урахуванням підвищення на 12% згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2004 № 312 Про додаткові заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 56 Закону № 796- ХІІ за період роботи на територіях радіоактивного забруднення та з урахуванням норм частини другої статті 27 Закону № 1058-IV станом на 11.04.2024 складе 168,00 грн.. Пенсія по другій складовій обчислюється відповідно до частини 1 статті 27 Закону із заробітної плати за період починаючи з 01.01.2004 та врахуванням страхового стажу, набутого за цей період, та становить 267,81грн. В результаті загальний розмір пенсії за віком по 2-х складових станом на день звернення за перерахунком пенсії становить 7247,33 грн. У зв`язку з тим, що в результаті проведеного перерахунку на виконання рішення № 240/30997/23, розмір пенсії за віком ОСОБА_1 , зменшується, тому виплата пенсії з 01.09.2023 продовжується у попередньому розмірі 8154,69 грн. З огляду на зазначене, Головним управлінням винесено рішення про виплату пенсії ОСОБА_1 у попередньому розмірі.

19.05.2025 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у межах виконавчого провадження № 76898842 винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. У вказаній постанові зазначено, що згідно відповіді боржника на постанову про відкриття виконавчого провадження перерахунок та виплата пенсії ОСОБА_1 з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в частині збільшення розміру пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років не здійснено. Тобто станом на 19.05.2025 доплата не здійснюється, рішення суду не виконано без поважних причин.

Не погоджуючись із винесеною постановою державного виконавця, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 вказаного Закону встановлено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

У відповідності до статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з частинами першої, другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 цього ж Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Так, у ході судового розгляду справи встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 у справі № 240/30997/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням положень ч. 2 ст. 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII, в частині збільшення розміру пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 15 років, починаючи з 01.09.2023.

Представником позивача зазначено, що у зв`язку з тим, що в результаті проведеного перерахунку на виконання рішення № 240/30997/23, розмір пенсії за віком ОСОБА_1 , зменшується, тому виплата пенсії з 01.09.2023 продовжується у попередньому розмірі 8154,69 грн.

Суд зазначає, що на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено, по-перше, факт невиконання боржником судового рішення і, по-друге, відсутність поважних причин.

При цьому поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Більше того, поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 19.09.2019 у справі № 686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі № 420/70/19.

Отже, передумовами накладення державним виконавцем на боржника штрафу є:

- факт невиконання боржником судового рішення;

- відсутність поважних причин для невиконання такого рішення.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що вказане у позовній заяві твердження позивача про прийняття Головним управлінням рішення про виплату пенсії ОСОБА_1 у попередньому розмірі, оскільки в результаті її перерахунку на виконання рішення суду у справі № 240/30997/23 її розмір зменшиться, фактично зводиться до незгоди позивача з рішенням суду, яке набрало законної сили, та підлягає виконанню. Боржник, в свою чергу, не наділений повноваженнями надавати оцінку доцільності виконання судового рішення, адже таке є обов`язковим до виконання у відповідності до приписів статті 129-1 Конституції України.

Аргументи позивача стосовно наявності поважних причин, що утруднюють виконання рішення суду, такі як недоцільність перерахунку пенсії, є надуманими та непідтвердженими належними та допустимими доказами.

З огляду на встановлений факт невиконання позивачем судового рішення, яке набрало законної сили, та відсутність поважних причин для його невиконання суд доходить висновку, що відповідачем правомірно, в межах наданих йому Законом № 1404-VIII повноважень, накладено на позивача штраф у розмірі 5100,00 грн.

Отже, постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.05.2025 ВП № 76898842 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн є правомірною.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина перша статті 90 КАС України).

Таким чином, суд, оцінивши надані докази, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно зі статтею 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області (майдан Соборний, 1, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено: 23 червня 2025 р.

23.06.25