Справа № 520/10767/25
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року № 520/10767/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Штангей-Калініна Ю.А.,

за участі:

представника позивача - Гордейчук В.В.;

представника відповідача - Жадан А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, в якій просить суд:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 12 березня 2025 року №0 (форма «С»).

В обґрунтування позову Позивач наголошує на неправомірність податкового повідомлення-рішення від 12 березня 2025 року №0 через неправильність застосування контролюючим органом положень Закону України «Про валюту і валютні операції» №2473 -VIII від 21 червня 2018 року, постанова Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» та ст.ст.14 та 112 Податкового кодексу України.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та наголосив, що податкове повідомлення-рішення від 12 березня 2025 року №0 відповідає вимогам чинного законодавства. У своєму відзиві контролюючий орган наполягає, що за наслідками валютного нагляду було виявлено порушення Позивача щодо недотримання останнім граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом чим порушено вимоги Закону України «Про валюту і валютні операції» №2473 -VIII від 21 червня 2018 року, постанова Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану». На підставі ст.112 ПК Податкового кодексу України та ч.5 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» №2473 -VIII від 21 червня 2018 року Позивачу було нараховано пеню, яка не перевищує суми неодержаних грошових коштів за зовнішньоекономічним договором.

Представник Позивача правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву не скористався.

У судове засідання представники сторін з`явилися, підтримали свої позиції.

Представник Позивача у судовому засіданні підтримав позицію викладену у позовній заяві та просив суд задовольнити позов у повному обсязі, визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 12 березня 2025 року №0 (форма «С»), а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Представник Відповідача у судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Суд заслухавши позиції сторін, повно та всебічно дослідивши докази у справі, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ), з 07.08.2022 зареєстрований як фізична особа підприємець за видами економічної діяльності: 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.

09.12.2024 Головним управлінням ДПС у Харківській області, у зв`язку із надходженням листа Державної податкової служби України від 02.04.2024 №9377/7/99-00-24-04-02-07 щодо наявності податкової інформації, наданої Національним банком України, стосовно порушення валютного законодавства, видано наказ №5678-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 ».

На підставі зазначеного наказу, у період з 21.01.2025 по 23.01.2025, співробітниками ГУ ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог валютного законодавства за період діяльності з 13.02.2024 по 20.01.2025 за контрактом від 23.09.2022 №2309/22-1 (дата операції 17.08.2023), за результатами якої складено Акт перевірки від 30.01.2025 №4176/20-40-24-10-08/ НОМЕР_1 (далі-Акт перевірки).

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог частини 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 №2473-VIII «Про валюту і валютні операції», пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» у частині дотримання законодавчо встановленого строку розрахунків за експортним контрактом від 23.09.2022 №2309/22-1, укладеного з нерезидентом фірмою ТОВ «Системи екстреної медицини», юридична адреса: м.Алмати, пр.Сейфулліна, 502, 706 офіс, Казахстан, у сумі 56029,34 доларів США на 343 дні.

У зв`язку із встановленим порушенням, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення рішення №0 (форма «С») від 12.03.2025р., яким позивача зобов`язано сплатити пеню у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 2 123 237,44 грн.

Судом встановлено, що нарахування пені у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 2 123 237,44 грн. відбулося щодо виконання наступних договорів.

23.09.2022 між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Системи екстреної медицини» (Казахстан) укладено Контракт №2309/22-1 на поставку приймачів малодозових для обробки рентгенівських зображень ІОНА-Р-2430 (у кількості 5 од.), виробництва ТОВ «НВК «Телеоптик»(м.Київ, Україна), на загальну суму 125 000 доларів США.

Відвантаження продукції за Контрактом №2309/22-1 відбувалося у 2 етапи, а саме: 15.12.2022 (ВМД від 17.12.2022 №22UA0804) відвантажено приймачі малодозові для обробки рентгенівських зображень ІОНА-Р-2430 у кількості 2 одиниці; 15.08.2023 (ВМД від 17.08.2023 №23UA6901) 3 одиниці.

20.10.2022 позивачем від ТОВ «Системи екстреної медицини» отримана передоплата за Контрактом №2309/22-1 в розмірі 69000 доларів США.

Решта валютної виручки за Контрактом №2309/22-1 отримана 22.12.2022 в розмірі 14500 доларів США та 07.09.2023 41500 доларів США.

Отже, зазначене свідчить про те, що валютна виручка отримана ФОП ОСОБА_1 не пізніше граничних строків, визначених у постанові Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18, а саме не пізніше 180 днів від дня митного оформлення продукції, що експортується, як то визначено у часті 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції».

13.10.2022 між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Системи екстреної медицини» укладено Контракт №1310/22-1 на поставку комплексу рентгенівського мамографічного «Мадис» виробництва Фірма «Радмір» ДП АТ НДІРВ, м.Харків, Україна, на суму 42000,00 Євро.

17.10.2022 ФОП ОСОБА_1 отримано від ТОВ «Системи екстреної медицини» передплати за контрактом №1310/22-1 у розмірі 14500,00 Євро.

Зазначені обставини підтверджуються банківською випискою та не заперечуються контролюючим органом в Акті перевірки.

Разом з тим, через запровадження в України воєнного стану, постійні ракетні обстріли території міста Харкова, більшість підприємств скоротили виробництво та/або припинили виробництво товарів взагалі.

Після отримання передоплати за контрактом №1310/22-1 у розмірі 14500,00 Євро виявилось, що Фірма «Радмір» ДП АТ НДІРВ не в змозі виготовити комплекс рентгенівського мамографічного «Мадис».

22.12.2022 між позивачем та ТОВ «Системи екстреної медицини» укладено додаткову угоду до Контракту №1310/22-1, пунктом 1 якої, за взаємною згодою сторін, вирішено звільнити продавця - ФОП ОСОБА_1 від зобов`язань по поставці товару згідно Специфікації №1 до Контракту №1310/22-1 від 13.10.2022.

У пункті 2 Додаткової угоди до Контракту №1310/22-1 вирішено у зв`язку з неможливістю продавця повернути отриману передоплату в розмірі 14500,00 Євро через введені обмеження Національним банком України на проведення вихідних платежів у валюті, зарахувати вищезазначену суму (14500 Євро), як попередню оплату за Контрактом №2309/22-1 від 23.09.2022 у розмірі 14500,00 доларів США.

Додаткова угода до Контракту №1310/22-1 набула чинності з дня підписання.

З 22.12.2022 сума коштів у розмірі 14500,00 доларів США, сплачена за Контрактом №1310/22-1 від 13.10.2022, вважається такою, що сплачена за Контрактом №2309/22-1 від 23.09.2022.

Також, 10.08.2023 між позивачем та ТОВ «Системи екстреної медицини» укладено Контракт №1008/23 на поставку комплексу рентгенівського мамографічного «Сима» виробництва Фірма «Радмір» ДП АТ НДІРВ, м. Харків, Україна, на суму 37000,00 Євро.

11.08.2023 позивачем отримано передплату за контрактом №1008/23 від 10.08.2023 у розмірі 14500,00 Євро.

14.08.2023 позивачем отримано оплату у розмірі 22500,00 Євро.

Зазначені обставини підтверджуються банківськими виписками та не заперечуються контролюючим органом в Акті перевірки.

Разом з тим, після отримання грошових коштів з`ясувалося, що з незалежних від позивача обставин Фірма «Радмір» ДП АТ НДІРВ, м. Харків, Україна не в змозі виготовити та поставити комплекс рентгенівського мамографічного «Сима».

07.09.2023 між позивачем та ТОВ «Системи екстреної медицини» укладено додаткову угоду до Контракту №1008/23, пунктом 1 якої, за взаємною згодою сторін, вирішено звільнити продавця - ФОП ОСОБА_1 від зобов`язань по поставці товару згідно Специфікації №1 до Контракту №1008/23 від 10.08.2023.

У пункті 2 Додаткової угоди до Контракту №1008/23 вирішено у зв`язку з неможливістю продавця повернути отриману передоплату в розмірі 37000,00 Євро через введені обмеження Національним банком України на проведення вихідних платежів у валюті, зарахувати вищезазначену суму (37000,00 Євро), як попередню оплату за Контрактом №2309/22-1 від 23.09.2022 у розмірі 41500,00 доларів США.

Додаткова угода до Контракту №1310/22-1 набула чинності з дня підписання.

Отже, з 07.09.2023 сума коштів у розмірі 41500,00 доларів США, сплачена за Контрактом №1008/23 від 10.08.2023, вважається такою, що сплачена за Контрактом №2309/22-1 від 23.09.2022.

За таких обставин матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем повної оплати за Контрактом №2309/22-1 від 23.09.2022 на суму 125000 доларів США, а саме: 20.10.2022 в розмірі 69000 доларів США, 22.12.2022 - 14500,00 доларів США та 07.09.2023 - 41500,00 доларів США.

Позивач у позові наголошує, що не можливості повернення передоплати за Контрактами №1310/22-1 від 13.10.2022 та №1008/23 від 10.08.2023 сталася не з його вини, оскільки Національним банком України після запровадження в Україні воєнного стану було запроваджено жорсткі обмеження щодо здійснення перерахунків в іноземній валюті за межі України, так і обмеження у купівлі іноземної валюти.

Так, в перший день військового вторгнення регулятор в особі НБУ прийняв постанову №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова №18), якою було введено ряд істотних обмежень, зокрема:

зафіксовано офіційний курс станом на 24.02.2022;

обмежено зняття готівки;

заборонено видачу коштів в іноземній валюті;

зупинено роботу валютного ринку, крім продажу валюти;

заборонені транскордонні валютні перекази;

призупинено поповнення електронних гаманців електронними грошима та розповсюдження електронних грошей.

З введеними валютними обмеженнями таких масштабів бізнес стикнувся вперше за роки існування ринкової економіки в незалежній Україні. Фактично були зупинені всі операції із валютою та перекази коштів за кордон.

Зазначені обставини суттєво вплинули на можливість ведення належним чином розрахунків в іноземній валюті.

Суд погоджується з позицією Позивача в цій частині і зазначає, що пеня за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті відповідно до вимог ПК України з 1 березня 2022 року є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України.

Положеннями п.112.1 ст.112 ПК України передбачено, що «особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.»

Крім того, у відповідності до положень п.112.7 ст.112 ПК України передбачено, що : «у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.»

Згідно з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 10 квітня 2020 року у справі № 640/4563/19 платник податків може бути притягнутий до відповідальності за вчинення податкового правопорушення лише у випадку наявності його вини та виключно за умови, що наявність такої вини доведена контролюючим органом.

Валютне правопорушення фактично є правовою підставою юридичної відповідальності, а відтак, як і будь-яке інше правопорушення, характеризується сукупністю об`єктивних і суб`єктивних ознак, що утворюють його склад. Об`єктивна сторона становить собою сукупність зовнішніх ознак, що характеризують дане правопорушення, таких як: протиправне діяння (дія чи бездіяльність) суб`єкта права, його шкідливі наслідки, причинно-наслідковий зв`язок між діянням і його результатом. В свою чергу, суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. За умови відсутності хоча б одного елемента суб`єктивної чи об`єктивної сторони діяння, хоч і не перестає бути неправомірним, однак втрачає статус правопорушення та, відповідно, не може бути підставою для застосування до суб`єкта державно-правового примусу у вигляді юридичної відповідальності певного виду та міри. Наведені обставини мають бути встановлені як такі, що є ключовими при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування до резидента - учасника зовнішньо-економічних відносин фінансової відповідальності за порушення граничних строків розрахунків при імпорті/експорті товарів/послуг, визначених Законом «Про валюту і валютні операції» .

Відповдно до висновків Верховного Суду у постанові від 7 лютого 2024 року у справі № 380/7070/23, стверджує, що враховуючи характер презумпції правомірності рішень платника податків (принцип in dubio pro tributario), у демократичному суспільстві має бути підхід, відповідно до якого істотні правові сумніви мають тлумачитися на користь платника.

Саме тому платник податків у листі від 14.05.2024 року повідомляв про те, що через валютні обмеження у нього немає можливості купити валюту та повернути кошти за експертним контрактом від 23.09.2022р. за №2309/22-1.

У зв`язку із валютними обмеженнями, які були введені п.14 постанови правління НБУ №18 від 24.02.2022р., платник податків був позбавлений повернути отриману передплату, а поставити товар не мав можливості через форс-мажорні обставини військова агресія рф на території України. Таким чином платник податків був змушений підписати додаткові угоди щодо зарахування однорідних вимог за контрактами. Вказані вище обставини виключають вину платника податків у порушенні валютного законодавства. Більше того, ні цивільним правом України, ні цивільним законодавством Казахстану, ні нормами міжнародного приватного права не заборонено укладання угод щодо зарахування однорідних вимог.

Також слід врахувати, що п.14 6 постанови правління НБУ №18 від 24.02.2022р. передбачено, що банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту/імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Контролюючий орган не встановив, чи підпадає товар, який мав бути експортований платником податків до групи товарів, які зазначені у п.15 ст16 Закону України «Про валюту і валютні операції» та статті 19-2 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", адже з системного аналізу вказаних норм вбачається, що заборона на зарахування зустрічних вимог стосується лише конкретно визначених товарів експорту.

Однак вказані норми не забороняє проведення такого зарахування, а збереження функцій контролю не є беззаперечною підставою для притягнення до відповідальності платника податків, адже в ході контролю банк та контролюючий орган зобов`язані керуватися загальними нормами права та податкового законодавства України щодо встановлення вини, підстав і причин порушення валютного контролю та можливість накладення санкцій, у тому числі і пені, яка входить до структури санкцій згідно Податкового кодексу України.

На підставі викладеного вбачається, що висновки акту перевірки №4176/20-40-24-10-08/ від 30.01.2025р. ґрунтуються на припущеннях і не мають жодних належних та допустимих доказів порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового і валютного законодавства.

В Акті перевірки контролюючий орган не визнає факту своєчасного отримання позивачем валютної виручки та зазначає таке:

«…Таким чином, згідно приписів ч.1, ч.2 ст.13 Закону №2473, п.14-2 Постанови №18, граничний строк повернення валютної виручки за товар, експортований ВМД від 17.08.2023 №23UA6901 у сумі 75000,00 Доларів США, для ФОП ОСОБА_1 складав - до 12.02.2024 (включно)…

…передплатою у сумі 68970,66 Доларів США фірмою ТОО Emergency medicine systems була покрита плата за поставку товару за ВМД від 17.12.2022 №22UA0804 (сума 50000,00 Доларів США) та частково внесена оплата за товар, поставлений ВМД від 17.08.2023 №23UA6901, а саме - у сумі 18970,66 Доларів США (68970,66 - 50000). Таким чином, сума непогашеної заборгованості фірми ТОО Emergency medicine systems за товар, поставлений ФОП ОСОБА_1 за ВМД від 17.08.2023 №23UA6901, склала 56029,34 Доларів США: 75000 18970,66. Експортна операція за ВМД 17.08.2023 №23UA6901 є предметом чинної перевірки…».

Отже, фактично контролюючий орган в Акті перевірки вказує на те, що у строк до 12.02.2024 ФОП ОСОБА_1 не отримав валютну виручку в розмірі 56029,34 доларів США за товар поставлений за ВМД від 17.08.2023 №23UA6901.

При цьому, контролюючий орган не визнає отримання грошових коштів 22.12.2022 в розмірі 14500 доларів США та 07.09.2023 41500 доларів США, оскільки вважає, що у даному випадку відбулось зарахування зустрічних однорідних вимог за фактично не поставлений ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «Системи екстреної медицини» товар за контрактами від 13.10.2022 №1310/22-1 та від 10.08.2023 №1008/23.

Також, контролюючий орган в обґрунтування власної позиції в Акті перевірки посилається на те, що постановою Правління Національного банку України від 02.09.2022 №197 «Про внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18» Постанову №18 доповнено п.14-6, яким заборонено банкам завершувати здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту/імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Щодо питання зарахування зустрічних вимог по зовнішньоекономічному договору, то суд зазначає таке.

Пунктом 14-6 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 передбачено, що банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту/імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Вимоги абзацу першого пункту 14-6 цієї постанови не поширюються на випадки завершення здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог за операціями:

1) операторів телекомунікацій з оплати міжнародних телекомунікаційних послуг (міжнародного роумінгу та пропуску міжнародного трафіка);

2) з оплати страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) за договорами перестрахування (включаючи сертифікати, поліси, ковер-ноти, сліпи, бордеро премій, бордеро збитків), укладеними з перестраховиками-нерезидентами, зазначеними в підпунктах 16-19-1 пункту 14 цієї постанови.

З аналізу положень пункту 14-6 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 виходить, що зазначений припис жодним чином не стосується контролюючих органів, суб`єктів валютних операцій, тощо, а стосуються виключно банківських установ.

Тобто, зазначеною нормою НБУ дало вказівку саме для банківських установ, не завершувати здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків у разі припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Разом з тим, не завершення банківською установою валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків жодним чином не підтверджує та не встановлює наявність порушення у сфері ЗЕД та не є підставою для притягнення до відповідальності.

В даному випадку саме на контролюючий орган покладено обов`язок перевірити та підтвердити або спростувати в ході проведення перевірки інформацію отриману з банківської установи щодо того, що суб`єктом валютних операцій не було дотримано строків розрахунків за експортними операціями.

Водночас, контролюючим органом не підтверджено під час проведення перевірки факту не отримання позивачем валютної виручки у встановленому розмірі та строки, а лише зроблено висновок про встановлення факту зарахування зустрічних вимог, що заборонено чинним законодавством України.

Суд погоджується з позицією Позивача, що доводи контролюючого органу про зарахування зустрічних однорідних вимог за фактично не поставлений ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «Системи екстреної медицини» товар за контрактами від 13.10.2022 №1310/22-1 та від 10.08.2023 №1008/23, є помилковими, оскільки факту зарахування зустрічних однорідних вимог між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Системи екстреної медицини» не було.

Суд звертає увагу, що врахування коштів передоплати за Контрактами №1310/22-1 від 13.10.2022 та №1008/23 від 10.08.2023, як оплату Контрактом №2309/22-1 від 23.09.2022, не суперечить приписам Закону України «Про валюту і валютні операції» та не може вважати зарахуванням зустрічних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до статей 627, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України), зокрема зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 ЦК України). Аналогічні положення закріплені також у статті 203 Господарського кодексу України, згідно з частиною третьою якої господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

При тлумаченні наведених норм слід виходити з того, що зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки. Що ж до однорідності вимог, то вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.

З цього приводу Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду та Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в низці судових рішень дотримуються послідовної позиції щодо умов, яким мають відповідати вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, зокрема, вони мають:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань із передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог поширюється на їхню правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (постанова від 31 січня 2020 року у справі № 1340/3649/18; постанова від 16 квітня 2019 року у справі № 911/483/18; постанова від 21 листопада 2018 року у справі № 755/9929/15-ц).

Наведені висновки відображено також у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі №826/17678/15 та від 07 грудня 2023 року у справі №420/21182/21. Суд також звертає увагу, що на вказану судову практику також посилався і Відповідач у відзиві на позовну заяву.

Отже, додаткові угоди укладені між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Системи екстреної медицини» щодо зарахування передоплати за Контрактами №1310/22-1 від 13.10.2022 та №1008/23 від 10.08.2023, як оплату за Контрактом №2309/22-1 від 23.09.2022 не підпадає під ознаки поняття «зарахування зустрічних вимог».

Судовим розглядом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 станом на дату виникнення спірних правовідносин не мав жодних зобов`язань перед ТОВ «Системи екстреної медицини» за Контрактами №1310/22-1 від 13.10.2022 та №1008/23 від 10.08.2023, оскільки за наведеними вище додатковими угодами до таких контрактів, за взаємною згодою господарюючих суб`єктів, було прийнято рішення про звільнення ФОП ОСОБА_1 від виконання всіх зобов`язань за Контрактами №1310/22-1 від 13.10.2022 та №1008/23 від 10.08.2023.

За таких обставин, твердження контролюючого органу в Акті перевірки про те, що заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Системи екстреної медицини» складає 51500,00 Євро за товар, фактично не поставлений за контрактами від 13.10.2022 №1310/22-1 та від 10.08.2023 №1008/23, є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки 22.12.2022 та 07.09.2023 будь-які зобов`язання ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ «Системи екстреної медицини» за контрактами від 13.10.2022 №1310/22-1 та від 10.08.2023 №1008/23 було безумовно припинено.

Крім того, згідно із частиною першою статті 14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (далі - Закон №959-XII) всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Зазначені норми однозначно вказують на те, що суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності гарантовано свободу підприємницької діяльності, яка здійснюється у порядку та у спосіб, що не заборонені законом.

Відтак, чинним законодавством не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, що не передбачають, власне, надходження іноземної валюти на рахунок резидента. Так само, чинне законодавство не пов`язує застосування інституту зарахування однорідних зустрічних вимог з певними видами договорів як обов`язковою умовою припинення зобов`язання у такий спосіб, крім випадків, коли зарахування не допускається.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.11.2024 по справі №580/90/23.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта На підставі викладеного суд вважає, що висновки акту перевірки від 30.01.2025 №4176/20-40-24-10-08/ є необґрунтованими та суперечать вимогам законодавства і фактичним обставинам у справі, а тому податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 12 березня 2025 року №0 (форма «С») є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Так, у відповідності до положень ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналізуючи положення ст.134 КАС України, а також надані Позивачем документи на підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу, а саме: Копія договору про надання правової допомоги №б/н від 14.02.2025р.; Копія акту наданих послуг №1 від 01.05.2025р.; Копія рахунку на оплату №1 від 01.05.2025р.; Копії платіжної інструкції №DP00000013 від 06.05.2025р., суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката у сумі 40000,00 (сорок тисяч гривень 00 коп.) є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову.

На підставі викладеного суд вважає, що усі судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 12112,00 грн (дванадцять тисяч сто дванадцять гривень) та витрат на правову професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн (сорок тисяч гривень) підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 243-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд,-владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в ході розгляду справи не довів правомірність своїх дій в спірних правовідносинах.

На підставі викладеного суд вважає, що висновки акту перевірки від 30.01.2025 №4176/20-40-24-10-08/ є необґрунтованими та суперечать вимогам законодавства і фактичним обставинам у справі, а тому податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 12 березня 2025 року №0 (форма «С») є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Так, у відповідності до положень ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналізуючи положення ст.134 КАС України, а також надані Позивачем документи на підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу, а саме: Копія договору про надання правової допомоги №б/н від 14.02.2025р.; Копія акту наданих послуг №1 від 01.05.2025р.; Копія рахунку на оплату №1 від 01.05.2025р.; Копії платіжної інструкції №DP00000013 від 06.05.2025р., суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката у сумі 40000,00 (сорок тисяч гривень 00 коп.) є співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову.

На підставі викладеного суд вважає, що усі судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 12112,00 грн (дванадцять тисяч сто дванадцять гривень) та витрат на правову професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн (сорок тисяч гривень) підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 12 березня 2025 року №0 (форма «С») яким Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 2123237,44 (два мільйони сто двадцять три тисячі двісті тридцять сім грн 44 коп) за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДПРОУ 43983495; адреса: 61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Григорія Сковороди, буд 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 12112,00 грн (дванадцять тисяч сто дванадцять гривень) та витрат на правову професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн (сорок тисяч гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 червня 2025 року.

Суддя Заічко О.В.