Справа № 500/2700/25
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/2700/25

23 червня 2025 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартиць О.І. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у ВП №76751336 від 25.04.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/8282/23.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вказана спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки прийнята з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження". Так, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №19001- 23-1 від 11.12.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2023 про призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишено без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 500/8282/23 - без змін.

11.11.2024 Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №500/8282/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2023 про призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Постановою державного виконавця від 10.12.2024, керуючись статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконати вимоги виконавчого листа №500/8282/23, виданого 11.11.2024 Тернопільським окружним адміністративним судом.

Листом №1900-0802-5/769 від 07.01.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило орган ДВС про те, що зазначене у постанові державного виконавця рішення суду виконане в добровільному порядку в межах повноважень до відкриття виконавчого провадження.

27.03.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надало відповідь №1900-0802-6/14908 на вимогу державного виконавця від 18.03.2025 про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду до моменту відкриття виконавчого провадження та знову ж таки повідомило, що з метою виконання виконавчого листа №500/8282/23, виданого 11.11.2024 Тернопільським окружним адміністративним судом, повторно розглянуто заяву про призначення житлової субсидії від 08.11.2023 та прийнято рішення про відмову у призначенні субсидій, про що ОСОБА_1 повідомлено листом від 18.10.2024 №1900-0309-8/51099.

Ухвалою суду від 15.05.2025 подану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом подання на адресу суду доказів про сплату судового збору у визначеному розмірі.

16.05.2025 позивачем надіслано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме платіжну інструкцію №1927 від 15.05.2025 на суму 3028,00 грн.

Ухвалою суду від 21.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити у письмовому провадженні суддею одноособово, з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до статей 268-269 КАС України встановлено відповідачу 7-денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

27.05.2025 від Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також - Відділ) надійшов відзив на позовну заяву.

Вказує, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №76751336 з примусового виконання виконавчого листа №500/8282/23 від 11.11.2024, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, про: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2023 про призначення житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та прийняте рішення з урахуванням висновків суду".

Керуючись вимогами ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", 10.12.2024 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76751336 з примусового виконання виконавчого листа №500/8282/23 від 11.11.2024, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом, яку скеровано сторонам виконавчого провадження до відома та виконання, яка боржником не оскаржувалась.

Станом на 18.03.2025 будь-яка інформація щодо виконання рішення суду з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа на адресу Відділу не надходила.

Вимогою державного виконавця від 18.03.2025 №3957/03.1-23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області терміново протягом 3-х денного терміну з моменту отримання листа повідомити Відділ про повне чи часткове виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів. Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.03.2025 №1900-0802-5/14908 встановлено, що з метою виконання виконавчого листа №500/8282/23, виданого 11.11.2024 Тернопільським окружним адміністративним судом, Головним управлінням Пенсійного фонду в Тернопільській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії від 08.11.2023 та прийнято рішення про відмову у призначенні субсидій, про що ОСОБА_1 повідомлено листом від 18.10.2024 №1900-0309-8/51099.

Станом на 25.04.2025 боржником не виконано рішення №500/8282/23 від 11.11.2024 Тернопільського окружного адміністративного суду, а також не повідомлено поважні причини такого невиконання, як зазначено в резолютивній частині рішення суду, з урахуванням висновків суду.

Керуючись вимогами ст. ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", 25.04.2025 державним виконавцем за не виконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа № 500/8282/23 від 11.11.2024 виданого Тернопільським окружним адміністративним судом та вимоги державного виконавця № 3957/03.1-23 від 18.03.2025 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100,00 грн.

Оскаржувану постанову про накладення штрафу державним виконавцем було винесено на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, з метою недопущення порушень положень Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 02.06.2025 задоволено клопотання від 30.05.2025 про залучення третьої особи та залучено до участі у справі №500/2700/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 .

04.06.2025 третьою особою надано до суду письмові пояснення, де вказано, зокрема, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області №19001-24-2 від 07.11.2024 у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії за результатами повторного розгляду її заяви від 08.11.2023 на виконання судового рішення була предметом оскарження у справі №500/6960/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.01.2025 у цій справі, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2025, позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні субсидії на підставі її заяви від 08.11.2023 №377473.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області №19001-24-2 від 07.11.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні субсидії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити субсидію, згідно з поданими ОСОБА_1 заявами від 08.11.2023 №377473 та від 15.10.2024 №391096, починаючи з 2023 року.

Так, судом у справі №500/6960/24 встановлено, "що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачці в призначенні субсидії, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області № 19001-24-2 від 07.11.2024 про відмову у призначенні позивачці субсидії на оплату житлово-комунальних послуг не ґрунтується на дійсних фактичних обставинах справи, прийняте всупереч вимогам чинного законодавства та є протиправним", що свідчить про невиконання рішення суду.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі №500/8282/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №19001-23-1 від 11.12.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2023 про призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

11.11.2024 Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №500/8282/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2023 про призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

04.12.2024 стягувач ОСОБА_1 подала до відповідача заяву про примусове виконання рішення суду разом з оригіналом виконавчого листа №500/8282/23 від 11.11.2024.

10.12.2024 головним державним виконавцем Відділу керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №500/8282/23 виданого Тернопільським окружним адміністративним судом 11.11.2024, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 07.01.2025 №1900-0802-5/769 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомило орган ДВС про те, що зазначене у постанові державного виконавця рішення суду виконане в добровільному порядку в межах повноважень до відкриття виконавчого провадження.

Вимогою державного виконавця від 18.03.2025 № 3957/03.1-23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області терміново протягом 3-х денного терміну з моменту отримання листа повідомити Відділ про повне чи часткове виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів.

Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 27.03.2025 №1900-0802-5/14908 на вимогу державного виконавця від 18.03.2025 щодо примусового виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/8282/23 позивачем повторно розглянуто заяву про призначення житлової субсидії від 08.11.2023 та прийнято рішення про відмову у призначенні субсидій, про що ОСОБА_1 повідомлено листом від 18.10.2024 №1900-0309-8/51099.

За таких встановлених обставин, керуючись вимогами статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", 25.04.2025 державним виконавцем за не виконання рішення суду з примусового виконання виконавчого листа №500/8282/23 від 11.11.2024 виданого Тернопільським окружним адміністративним судом та вимоги державного виконавця №3957/03.1-23 від 18.03.2025 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100,00 грн.

Вважаючи прийняту постанову у ВП №76751336 від 25.04.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн під час виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/8282/23 протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Основного Закону судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).

Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Водночас, відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закон №1404-VIII).

Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина восьма статті 19 цього ж Закону).

Так, предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (накладення штрафу) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Спірна постанова містить посилання на статті 63 та 75 Закону №1404-VIII як на правову підставу накладення штрафу.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн (для юридичних осіб), а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі 10200,00 грн.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, відповідно до наведених вище правових норм, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання боржником судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Суд звертає увагу на те, що особа звільняється від відповідальності у вигляді штрафу за невиконання судового рішення, якщо на це були поважні причини, тобто обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Тобто, надаючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, слід з`ясувати часові межі, в яких боржник повинен був вчинити певні дії (за виконавчим листом), і яка причина невиконання судового рішення у встановлений йому строк.

У цьому контексті варто зауважити, що сам лише сам факт невиконання судового рішення у визначений строк, без з`ясування і оцінки причин цього невиконання, не може вважатися підставою для притягнення до відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Тобто постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин боржник повинен надати державному виконавцю достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно боржником свідомо не виконано належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Як зазначалося вище, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 у справі №500/8282/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.11.2023 про призначення субсидії на оплату житлово-комунальних послуг та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, про що 11.11.2024 видано виконавчий лист.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області листами від 07.01.2025 №1900-0802-5/769, від 27.03.2025 №1900-0802-5/14908 повідомлено, що з метою виконання виконавчого листа №500/8282/23, виданого 11.11.2024 Тернопільським окружним адміністративним судом, повторно розглянуто заяву про призначення житлової субсидії від 08.11.2023 та прийнято рішення про відмову у призначенні субсидій, про що ОСОБА_1 повідомлено листом від 18.10.2024 №1900-0309-8/51099.

Слід зазначити, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області №19001-24-2 від 07.11.2024 у призначенні ОСОБА_1 житлової субсидії за результатами повторного розгляду її заяви від 08.11.2023 на виконання судового рішення була предметом оскарження у справі №500/6960/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.01.2025 у цій справі, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2025, позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні субсидії на підставі її заяви від 08.11.2023 №377473.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільські області №19001-24-2 від 07.11.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні субсидії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити субсидію, згідно з поданими ОСОБА_1 заявами від 08.11.2023 №377473 та від 15.10.2024 №391096, починаючи з 2023 року.

Також судом у справі №500/6960/24 встановлено, "що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачці в призначенні субсидії, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області № 19001-24-2 від 07.11.2024 про відмову у призначенні позивачці субсидії на оплату житлово-комунальних послуг не ґрунтується на дійсних фактичних обставинах справи, прийняте всупереч вимогам чинного законодавства та є протиправним", що свідчить про невиконання рішення суду.

Обставин, які б свідчили про поважність причин невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404-VIII позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Судом враховано, що поважними в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Однак під час розгляду цієї справи суд дійшов висновку, що позивачем не виконано рішення суду у повному обсязі без поважних причин.

Таким чином вказані обставини свідчать про відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області поважних причин невиконання судового рішення у справі №500/8282/23, а тому оскаржувана постанова у ВП №76751336 від 25.04.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн є законною та скасуванню не підлягає.

У рішенні ЄСПЛ від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" суд зазначив, що, право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено п.1 ст.1 Першого протоколу.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог Конвенції (рішення у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 (№67534/01).

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови у ВП №76751336 від 25.04.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100, грн за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/8282/23 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 червня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, );

відповідач:

- Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, 76019, );

третя особа:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) .

Головуючий суддя Мартиць О.І.