Справа № 509/1563/25
Суддя: Спічак В. О.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/1563/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Спічака Вадима Олексійовича,

за участю:

секретаря судового засідання Попочебенюк Владлени Олександрівни

позивача ОСОБА_1

відповідача Паскалова Дмитра Івановича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, поліцейського ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Паскалова Д.І., місцезнаходження: Одеська область, Одеський район, смт.Овідіополь, вул. Берегова, 9, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Одеській області, поліцейського ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Паскалова Д.І. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

На обґрунтування позову зазначив, що 18.03.2025 року поліцейським ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Паскаловим Д.І. відносно позивача винесена постанова серії ЕНА № 4300218 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 20 400 грн, за керування 18.03.2025 року о 18:34 год. позивачем транспортним засобом ЗАЗ-DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим було порушено вимоги п. п. 2.1.а ПДР України.

22 січня 2025 року Овідіопольським районним судом Одеської області позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначену постанову було оскаржено 31.01.2025 року до Одеського апеляційного суду. Позивач дізнався від працівників поліції 18 березня 2025 року, що його апеляційну скаргу повернули, при цьому до цієї дати позивач не отримував жодних повідомлень від апеляційного суду щодо повернення скарги. У зв`язку з цим 20 березня 2025 року апеляційну скаргу було подану повторно. Враховуючи, що позивач не знав про те, що апеляційну скаргу було повернуто, він вважає постанову від 18.03.2025 незаконною, тому просить суд її скасувати, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП закрити.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 31.03.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Одеській області адвокат Левенець Анатолій Васильович подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовної заяви відмовити.

На обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що оскаржуваною постановою від 18.03.2025 серії ЕНА № 4300218 ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 20400 грн. На думку відповідача оскаржувана Постанова є законною, оскільки 18.03.2025 року о 18:00 год. в смт. Великодолинське по вул. Соборна позивач керував автомобілем без права керування транспортним засобом, оскільки Постановою Овідіопольського районного суду одеської області від 22.01.2025 року по справі № 509/7202/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік. Після встановлення наведених фактів та обставин працівником поліції, відповідно до наданих йому повноважень, була винесена оскаржувана постанова, яка за формою та змістом відповідає вимогам до неї.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 січня 2025 року у справі № 509/7202/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 - Савенков Олександр Сергійович, подав апеляційну скаргу через місцевий суд, який виніс постанову, відповідно до ч. 3 ст. 294 КУпАП.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14.02.2025 року у справі № 509/7202/24 апеляційну скаргу захисника Савенкова Олександра Сергійовича, на постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 січня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернуто.

В подальшому Постановою Одеського апеляційного суду 08.05.2025 року у справі № 509/7202/24 було поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 січня 2025 року. У наслідок перегляду Постанови суду першої інстанції апеляційним судом, апеляційну скаргу залишено без задоволення, постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 січня 2025 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 294 КуПАП Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Отже, у разі подання апеляційної скарги постанова суду першої інстанції, якщо її не скасовано, набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їхніми об`єднаннями на всій території України.

Враховуючи поновлення строку на апеляційне провадження у справі № 509/7202/24, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області набуло законної сили після його перегляду апеляційним судом, а саме 08.05.2025 року.

18.03.2025 року поліцейським ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Паскаловим Д.І. відносно позивача винесена постанова серії ЕНА № 4300218 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 20 400 грн. З описової частини зазначеної постанови вбачається, що підставою її винесення став установлений факт, що ОСОБА_1 18.03.2025 року о 18:00 год. в с. Великодолинське по вул. Соборній, керував автомобілем без права керування транспортним засобом, оскільки був позбавлений відповідного права керування на підставі постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.01.2025 року.

Об`єктивна сторона можливого порушення у діях водія ОСОБА_1 , встановлена працівниками поліції, полягає у керуванні транспортним засобом без права керування у зв`язку із позбавленням позивача вказаного спеціального права рішенням суду.

Питання допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовано Положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою КМУ від 08.05.1993 за № 340 (зі змінами).

Відповідно до п. 2 Положення особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 16 Положення посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

На підставі п. 20 Положення позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства.

Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні.

Позбавлення спеціального права, наданого громадянинові, зокрема права керування транспортними засобами, в силу п. 5 ч. 1 ст. 24 КУпАП є одним із видів адміністративних стягнень, яке застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом (ст. 30 КУпАП).

Обов`язковість постанови у справі про адміністративне правопорушення регламентована статтею 298 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відповідно до якої постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Порядок виконання постанов у справах про адміністративне правопорушення про позбавлення спеціального права визначений Главою 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ст. 317-1 КУпАП).

Вказана норма кореспондує вимогам Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч. 1, ч. 2 ст. 13 Закону).

Тимчасове вилучення посвідчення водія є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, що встановлено статтею 265-1 КУпАП, яке застосовується поліцейським у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення.

Процедура тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення регламентована Порядком тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженим постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1086 (зі змінами).

Відповідно до п. 3 Порядку (в редакції, чинній на день винесення оскаржуваної постанови) посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

У разі вчинення правопорушення, за яке передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, складається протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках і тимчасово вилучається посвідчення водія, про що робиться запис у протоколі (п. 4 Порядку).

До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення (п. 5 Порядку). Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС.

Зі змісту оскаржуваної постанови судом встановлено, що при встановленні у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, поліцейський ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Паскалов Д.І., виходив із того, що позивач рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.01.2025 року позбавлений права керування транспортним засобом.

У свою чергу, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4300218 винесена 18.03.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, до набрання законної сили Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/7202/24, якою було позбавлено права керування транспортним засобом позивача, оскільки Одеським апеляційним судом 08.05.2025 року здійснювався її перегляд.

Таким чином станом на 18.03.2025 року, позивач ОСОБА_1 не був позбавлений спеціального права керування транспортними засобами, у зв`язку із не набранням законної сили рішенням суду у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

У свою чергу частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративним правопорушенням відповідно до диспозиції частини 4 статті 126 КУпАП є керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Також під час розгляду справи суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а).

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З аналізу наведених норм чинного законодавства суд приходить до висновку, що законодавцем визначено порядок набуття спеціального права керування транспортними засобами, визначено порядок користування цим правом, а також регламентовані підстави і порядок позбавлення такого права у випадку вчинення грубого, повторного або систематичного порушення порядку користування цим правом. У свою чергу моментом встановлення факту вчинення особою такого порушення законодавець пов`язує із набранням законної сили рішенням суду, під час ухвалення якого суд одночасно вирішує питання про позбавлення наданого особі спеціального права. Вирішення питання про позбавлення особи наданого їй спеціального права є виключною компетенції суду під час розгляду відповідної справи. У свою чергу обов`язковою умовою для визначення моменту початку позбавлення права керування транспортними засобами є дата набрання рішенням законної сили. До цього моменту до порушника може бути застосована процедура тимчасового вилучення посвідчення водія, як захід забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, що за своєю суттю не є позбавленням права керування транспортними засобами.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, оскільки станом на 18.03.2025 року ОСОБА_1 спеціального права позбавлений не був у зв`язку із не набранням законної сили рішенням суду у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зі скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241-246, 250, 255, 263, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, поліцейського ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Паскалова Д.І., місцезнаходження: Одеська область, Одеський район, смт. Овідіополь, вул. Берегова, 9, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4300218 від 18.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Спічак В.О.