Справа № 336/4371/25
Суддя: Коваленко П. Л.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/336/73/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 12.05.2025 через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду із зазначеним позовом, просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4682512 від 08.05.2025.

В обґрунтування позову зазначив, що 08.05.2025 відносно нього за адресою вул. Іванова, 81А, поліцейським 1 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Шевченком М.Г. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4682515 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає зазначену постанову протиправною та прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки ним не було допущено жодних порушень ПДР. Також, в позовній заяві зазначає, що для ознайомлення з матеріалами справи поліцейський надав позивачу інформацію через особистий мобільний телефон, що не є допустимим та не дало можливості позивачу розгледіти інформацію, яка на ньому демонструвалась, тобто йому не було надано для ознайомлення матеріалів справи. Вважає, що в такому випадку, в якості доказу його вини має бути наданий телефон поліцейського в натурі. Крім того, позивач стверджує, що при зупинці його автомобіля, поліцейський зазначив причиною те, що в нього є інформація про причетність позивача до вчинення адміністративного правопорушення. На переконання позивача у поліцейського не було та не могло бути інформації щодо його причетності до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, а тому вважає, що зупинка його транспортного засобу була незаконною, і, як слідство, усі подальші дії також, оскільки незаконні дії не можуть призвести до законних наслідків.

На підставі наведеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.05.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки вважає вимоги позивача безпідставними. Зазначає, що 08.05.2025 під час несення служби поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій ОСОБА_1 не виконав вимоги ПДР, а саме проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 «ґ» ПДР України, у зв`язку із чим його було зупинено, роз`яснено права, ознайомлено з матеріалами справи. При цьому будь-яких клопотань позивач не заявляв, що зафіксовано у відеозаписі який долучений до відзиву.

27.05.2025 позивач ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи.

28.05.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що відзив підписано не уповноваженою особою, а тому його не можна враховувати при розгляді справи. В іншій частині відповіді на відзив позивач фактично дублює надані у адміністративному позові доводи та пояснення. Окремо, позивач зупиняється на тому, що з відеозапису, наданому відповідачем, можна встановити відсутність стоп-лінії перед світлофором, відповідно, неможливо встановити місцезнаходження автомобіля позивача у часі, тобто неможливо встановити положення автомобіля позивача до уявної стоп-лінії в момент вмикання жовтого сигналу світлофору. Також зазначає, що істиною причиною зупинки автомобіля позивача було перевірка позивача на «розшук ТЦК». Враховуючи викладене, позивач просив позовну заяву задовольнити.

За нормою ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Із врахуванням вимог ч. 6 ст. 262 КАС України, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, підстав для такого здійснення розгляду справи за ініціативою суду не встановлено.

Розглянувши позовну заяву, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 41 Закону України «Про дорожній рух» питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно з п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктами 3, 8, 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції, серед іншого, розглядають справи про, зокрема, адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4682515, 08 травня 2025 року о 14 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. «ґ»ПДР порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2. ст. 122 КУпАП. На ОСОБА_1 постановою накладено штраф у розмірі 510,00 гривень.

Оцінюючи правомірність рішення відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, суд виходить з такого.

Відповідно до п.8.1. ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п. 8.7. ПДР, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, X-подібні.

Відповідно до п.8.7.3. «ґ» жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

В диспозиції ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Пунктом 24 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожньогоруху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події тощо.

Також Верховний Суд в постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву та долучено відеозапис зі службового відео-реєстратора, який досліджено судом та з якого встановлено, що поліцейський при зупинці транспортного засобу під керуванням позивача ОСОБА_1 зазначив причину зупинки транспортного засобу, - вчинення адміністративного правопорушення, а саме: порушення Правил дорожнього руху, проїзд перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора. З відеозапису також встановлено, що автомобіль, під керуванням позивача починає рух на заборонений «червоний» сигнал світлофора, а на заборонений «жовтий» - рухається та проїжджає сам світлофор.

За приписами статті 278 КУпАП , орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, р озгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

З дослідженого відеозапису, встановлено, що поліцейським при винесені постанови не було порушено порядку, встановленого статтями 258, 278, 279 КУпАП.

Позивач посилається на те, що в порушення процедури винесення постанови, йому не було надано доказів з матеріалів справи для ознайомлення, окрім демонстрації на мобільному телефоні поліцейського, що є недопустимим.

Суд зазначає, що за усталеною практикою Верховного Суду порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень може бути підставою для скасування такого рішення, проте лише за умови, що таке порушення вплинуло або об`єктивно могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.

Тобто не кожне порушення, допущене суб`єктом владних повноважень, вважається таким, що безумовно впливає на правильність та обґрунтованість висновків такого суб`єкта.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція висловлювалась Верховним Судом у постановах від 24.04.2023 у справі №560/2210/19, 16.03.2023 у справі №400/4409/21, від 21.02.2023 №369/7737/16а, від 10.07.2019 у справі №804/639/18, від 27.09.2022 у справі №320/1510/20, від 16.12.20212 у справі №640/11468/20, тощо.

Застосовуючи до спірних в цій справі правовідносин наведені вище висновки Верховного Суду, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, суд вважає, що ознайомлення позивача з матеріалами справи за допомогою особистого мобільного телефону поліцейського хоча і є формальним порушенням процедури, але не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення, оскільки таке процедурне порушення не призвело б до наявності іншого рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Вказане порушення, на думку суду, не призвело до порушення прав позивача та протиправності оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

При цьому судом встановлено, що сам факт порушення ПДР був зафіксований у належний спосіб за допомогою службового відео-реєстратора.

Таким чином суд відхиляє доводи позивача щодо істотності допущеного порушення.

Щодо доводів позивача про неможливість враховування судом відзиву на позовну заяву у зв`язку із тим, що його підписано особою, повноваження якої не підтверджено, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 59 КАС України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КАС України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до п. 6 розділу V Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України 06.11.2015 №73 (в редакції Наказу Національної поліції України 05.09.2024 №947), департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної Казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Гербу України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його діяльності .

Відповідно до п. 1 розділу V цього положення, департамент очолює керівник, який підпорядковується Голові Національної поліції України, який відповідно до розподілу функціональних обов`язків здійснює координацію роботи патрульної поліції і контроль за її діяльністю.

Судом встановлено, що відзив на позовну заяву підписаний ОСОБА_2 , повноваження якого підтверджуються доданою до відзиву довіреністю. Іншу інформацію суд має можливість перевірити особисту, а тому судом не встановлено підстав не приймати до уваги відомості зазначені у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, в матеріалах справи наявні докази, зокрема відеозапис правопорушення зі службового відеореєстратора відповідача, в якому зафіксований та підтверджений факт вчинення правопорушення позивачем ОСОБА_1 .

За наведених обставин суд вважає, що позивач не надав суду належних і допустимих, у розумінні ст. 72 КАС України, доказів, які б підтверджували факт протиправності постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а отже, про необхідність відмови в їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 59, 73, 77, 78, 241 - 246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста буд. 3.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя П.Л. Коваленко