Справа № 640/17433/21
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року Справа № 640/17433/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Колумбус" до головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу,-

у с т а н о в и в :

товариства з обмеженою відповідальністю "Колумбус" звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ начальника головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 07.05.2021 № 3754-п у частині проведення фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Колумбус"; - вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що оспорюваним наказом призначено фактичну перевірку діяльності позивача. Вважає такий наказ протиправним, адже прийнято відповідачем з порушенням вимог ПК України. Наказ не відповідає вимогам п. 81.1 ст. 81 ПК України, адже не містить відомостей про конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган. Фактична перевірка пов`язана виключно з отриманням конкретної інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері виробництва та/або обігу підакцизних товарів. В оспорюваному наказі відсутні конкретні підстави призначення перевірки, а вказано лише норми, що регулюють питання призначення перевірки, не вказано період за який буде проводиться перевірка. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити.

Відповідачем не подано до суду відзив, який би містив заперечення на позов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.06.2021 у справі № 640/17433/21 відкрито провадження в адміністративній справі.

На виконання Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду передано, зокрема адміністративну справу № 640/17433/21.

Відповідно до статті 31 КАС України здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу суду адміністративної справи.

Вказана адміністративна справа надійшла до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Садової М. І.

03.03.2025 ухвалою судді прийнято до розгляду адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Колумбус" до головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу.

03.03.2025 ухвалою судді адміністративний позов залишено без уху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині цієї ухвали, які, у подальшому, позивачем усунені.

Відтак розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

Суд установив, ТОВ "Колумбус", ідентифікаційний код юридичної особи - 23383162, місцезнаходження юридичної особи: 04073, місто Київ, проспект Московський, будинок № 8, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основний вид господарської діяльності ТОВ "Колумбус" за КВЕД 22.22 виробництво тари з пластмас.

07 травня 2021 року головним управління Державної податкової служби у м. Києві прийнято наказ № 3754-п «Про проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання». На підставі п.п. 191.1.4, п.п. 191.1.14, п.п. 191.1.16, п.п. 191.1.17 п. 191 ст. 191, керуючись, п.п. 20.1.6, п.п. 20.1.8, п.п. 20.1.9, п.п. 20.1.10, п.п. 20.1.11, п.п. 20.1.12, п.п. 20.1.13 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 розділу II п. 502.2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, зі змінами та доповненнями та іншими нормативними актами, контроль за дотриманням яких покладено на територіальні органи ДПС, наказано: провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання (згідно з додатками 1 12) тривалістю 10 діб. Перевірку провести з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері ліцензування, виробництва, придбання, зберігання, реалізації, транспортування та обліку пального. Обґрунтування: доповідна записка управління контролю за підакцизними товарами від 07.05.2021 № 1230/26-15-09-02-12 В.о. начальника управління контролю за підакцизними товарами забезпечити проведення фактичних перевірок протягом травня-червня 2021 року /а.с. 8/.

Відповідно до додатку № 5 до наказу ГУ Д П С у м Києві від « 07» травня 2021 року № 3754-п наведено перелік суб`єкт господарювання для проведення фактичних перевірок працівникам и відділу контролю за виробництвом та обігом пального на підставі п.п. 19-1.1.4, п.п.19-1.14, п.п. 19-1.1.16, п.п. 19-1.1.17, п 19-1 ст. 191, керуючись, п.п. 20.1.6., п.п. 20.1.8, п.п. 20.1.9, п.п. 20.1.10, п.п. 20.1.11, п.п. 20.1.12, п.п. 20.1.13 п. 20.1 ст. 20 , п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 , п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 розділу ІІ п. 50.2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України. Мета проведення перевірки: здійснення функцій, визначених законодавством у сфері ліцензування, виробництва, придбання, зберігання, реалізації, транспортування та обліку пального Вид перевірки: фактична. Період діяльності, шо перевіряється: згідно ст.102 Податкового кодексу України. назва суб`єкта господарювання: ТОВ «Колумбус» /а.с. 9/.

Суд відмічає, що будь-яких даних щодо проведення фактичної перевірки позивача на підставі оспорюваного наказу у суду відсутні, а відтак суд прийшов переконання, що наказ про перевірку не було реалізовано, адже даних протилежного судом не встановлено.

Не погодившись з прийнятим наказом про проведення фактичної перевірки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відносини, що забезпечують у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковим кодексом України .

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контрольно-перевіркові органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства та звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі проведення після процедури митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи з контролю за органами, зобов`язаними, у тому числі відповідно до Конституції України, та діють відповідно до цього Кодексу та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушення прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1 , 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України ).

Одним із видів податкового контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства відповідно до статті 75 ПК України є право контролюючих органів на проведення, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичної перевірки камери.

Такі перевірки мають свої особливості щодо сфери правового регулювання, підстави для їх призначення, проведення, оформлення результатів та прийнятих за її наслідками рішень.

Так, підпунктом 75.1.3. пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною перевіркою діяльності визнано, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків, розташування господарських або інших об`єктів права власності на такого платника. Така перевірка контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки порядку, здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про продукцію та обхід підходу до цивільних товарів, до виконання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками. (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначеним статтею 80 ПК України .

На розгляд від усіх інших передбачених законом перевірок фактична перевірка активується без будь-якого попередження платника податку (особи) відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України .

Водночас, при наявності необхідності передування платника про проведення фактичної перевірки закон встановлює підстави та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її проведення. Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, визначених у відповідних підпунктах пункту 80.2 статті 80 ПК України .

У цій справі на підставі проведення фактичної перевірки платника податків викладено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (правова підстава).

Відповідно до підпункту 80.2.5 ст. 80 ПК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин, зокрема і у сфері виробництва та обігу пального.

Тобто, норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" покладені на відповідача.

Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.1, 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.54. пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; здійснюють інші функції, визначені законом.

Отже контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 08.12.2022 у справі №140/2889/21, від 12.08.2021 у справі №140/14625/20, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, від 25.01.2019 у справі №812/1112/16, від 07.11.2019 у справі №140/391/19, від 20.03.2018 у справі №820/4766/17, від 22.05.2018 у справі №810/1394/16.

При цьому, слід зазначити, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Крім того, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформляється у всі накази і надає правоконтрольному органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контрольний орган має повторення на прийняте відповідне рішення.

Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації - "яка разом з порушенням" - дає підстави для висновку, що вона має вказати саме на можливість порушення платником податкового законодавства у визначеній сфері, також ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушеннях, які підлягають перевірці на основі цієї інформації.

Водночасний аналіз абзацу третьої статті 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення в обов`язковому порядку має бути встановлена ??конкретна норма податкового або іншого законодавства, контроль за якими вкладено на контрольні органи, які порушуються платником.

Саме при призначенні та проведенні фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання до утримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у, про можливість порушення в якій сфері контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/утримання інформації ще не відомо про наявність підстави для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю за перевіркою отриманої інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки вимог у формі наказу, до оформлення якого не передбачають обов`язок у повному обсязі розкрити в заяві на перевірку зміст відомостей та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норми, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

Тобто саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Як вбачається з встановлених обставин справи, а також наказу, контролюючий орган фактично призначив перевірку з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, що відповідає підставі визначеній у підпункті 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

З урахуванням зазначеного, відповідач не мав зазначати у наказі інформацію, яка ним отримана щодо будь-яких порушень з боку позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.01.2023 у справі №160/2357/21.

Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України , який містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації даних не є істотним недоліком наказу, який дав би підстави оцінити його протиправним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23.

Перевіряючи питання наявності обґрунтованих підстав для проведення за підставами підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України , виходячи з того, що повідомлення, у зв`язку з якою прийнято спірний наказ, стала підготовлена ??Управлінням контролю за підакцизними товарами доповідна записка від 07.05.2021 № 1230/26-15-09-02-12.

Судом не встановлено, що вказана доповідна записка містила істотні недоліки, та не могла послугувати підставою та достатнім обґрунтуванням для фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Будь-яких доказів з цього питання та доводів стороною позивача не було наведено.

З огляду на викладене вище суд критично оцінює доводи сторони позивача про відсутність у в оспорюваному наказі визначених пунктом 80.2 статті 80 ПК України підстав для проведення фактичної перевірки (не вказано, яка інформація була отримана щодо порушень з боку позивача).

Щодо доводів відповідача про відсутність чіткого період діяльності суб`єкта господарювання, який охоплюється перевіркою, чим порушено ст. 102 ПК України, суд відмічає наступне.

Відповідно до пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності наказу про призначення такої перевірки було зроблено висновок і Верховним Судом у справі № 826/8284/17 (постанова від 20 травня 2022 року), у справі № 280/6832/2309 постанова від 09 вересня 2024 року).

При цьому Податковим кодексом не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім статті 102 ПК України (не пізніше 1095 днів), а так само, як і використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, даних СОД РРО, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

З огляду на викладене вище суд критично оцінює доводи позивача з цього питання.

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене вище суд прийшов переконання про те, що наявні докази на підтвердження наявності підстави для призначення фактичної перевірки позивача, будь-яких доказів щодо невідповідності наказу про проведення фактичної перевірки вимогам, передбаченим податковим законодавством, судом не встановлено, а відтак суд прийшов переконання, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати понесені позивачем покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

у х в а л и в :

у адміністративному позові товариства з обмеженою відповідальністю "Колумбус" до головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Судові витрати понесені позивачем товариством з обмеженою відповідальністю "Колумбус" покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Колумбус", місцезнаходження - місто Київ, пр. Бандери Степана, будинок № 8, ;

відповідач головне управління Державної податкової служби у м. Києві, місцезнаходження місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок № 33/19, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 25.06.2025.

Суддя М. І. Садова