Справа № 440/12422/24
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Департамент контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, в якій просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Полтавській області №25 від 18 вересня 2024 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Республіки Вірменія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 по справі №440/12422/24 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (вул. Юліана Матвійчука, 63, м.Полтава, Полтавська область, 36039, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Департамент контррозвідки Служби безпеки України (вул. Володимирська, 33, м. Київ, 01601, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 18.09.2024 №25 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Республіки Вірменія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 18.09.2024 №1471 про скасування посвідки на постійне проживання, виданої громадянці Республіки Вірменія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

12.06.2025 судом зареєстровано заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення, сформовану у системі "Електронний суд" 11.06.2025, в якій останній просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області.

Ухвалою суду від 13.06.2025 заяву представника позивача Тимошенка Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Департамент контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки Служби безпеки України, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

18.06.2025 (дата формування заяви в системі "Електронний суд 17.06.2025) до суду від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат. В обґрунтування заперечень зазначено, що правничі послуги, оцінені представником позивача у 20000 грн, та заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та складністю справи, що не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи, оскільки дана категорія справ віднесена до справ незначної складності, у зв`язку з чим розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, представник Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області вказував, що у зв`язку з тим, що у суді першої інстанції справа розглядалася без проведення судових дебатів, то позивач мав подати докази, що підтверджують розмір понесених ними судових витрат до закінчення розгляду справи, виходячи з приписів частини третьої статті 143 КАС України. Наголошував, що ОСОБА_1 чи її представником не було заявлено про понесені нею витрати на професійну правничу допомогу до прийняття судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/12422/24. Відтак просив залишити без розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Згідно з частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Частинами 1, 3, 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд бере до уваги, що у позовній заяві позивач вказував, що попередній (орієнтовний) розрахунок витрат позивача на професійну правничу допомогу становить 20000 грн, докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення по суті.

Документи на підтвердження судових витрат на правничу допомогу надійшли до суду у встановлений частиною 7 статті 139 КАС України строк.

Враховуючи викладене, наявні правові підстави для вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, тому заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення не підлягає залишенню без розгляду.

Вирішуючи питання про витрати на професійну правничу допомогу у справі №440/12422/24, суд дійшов таких висновків.

За приписами частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами частин 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

За приписами статті 30 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 134 постанови від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначила, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Разом з цим Верховний Суд, розглядаючи питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у своїй судовій практиці неодноразово зазначав, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування не відповідності заявлених витрат цим критеріям.

Такий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 826/11302/18, від 10 липня 2024 року у справі № 340/1498/22, від 24 грудня 2024 року у справі №380/25725/21 та ін.

Отже при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у цій справі здійснювалося адвокатом Тимошенком Дмитром Володимировичем на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВІ №1227559 (т. 1, а.с. 20).

Згідно з пунктом 1.1. договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 1 від 11.10.2024, укладеного між адвокатом Тимошенком Дмитром Володимировичем (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт) (т.4, а.с. 96), Адвокат приймає доручення від Клієнта здійснити у встановлені строки та на умовах, визначених договором надання правничої допомоги у будь-яких судах будь-якої інстанції, прокуратурі, правоохоронних органах, будь-яких інших державних і недержавних органах, підприємствах, установах, організаціях, зокрема, але не виключно, щодо оскарження рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області №25 від 18.09.2024 про скасування дозволу на імміграцію в Україну Клієнта.

Відповідно до умов пунктів 4.1., 4.2. цього договору за виконання договору Клієнт сплачує Адвокату гонорар. Розмір гонорару та його сплата засвідчується додатком до цього договору.

17.10.2024 між адвокатом Тимошенком Д.В. та ОСОБА_1 підписано додаток № 2 до договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 1 від 11.10.2024 (т.4, а.с. 97), пунктом 1.1. якого передбачено, що даний Додаток № 2 від 17.10.2024 (додаткова угода) є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 1 від 11.10.2024 в частині надання послуг Клієнтові щодо судового оскарження рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області №25 від 18.09.2024 про скасування дозволу на імміграцію в Україну Клієнта та №1471 від 18.09.2024 року про скасування посвідки на постійне проживання, виданої громадянці Республіки Вірменія ОСОБА_2 , та зобов`язати управління Державної міграційної служби України в Полтавській області поновити дію посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 .

Пунктом 1.4. додаткової угоди сторони погодили розмір гонорару Адвоката за правничу допомогу (надання послуг, виконання робіт), зазначену у в п. 1.1., 1.2, у фіксованому розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн та підписанням даного Додатку до Договору про надання правничої допомоги підтвердили сплату гонорару за правничу допомогу (надання послуг, виконання робіт), зазначену у п. 1.1., 1.2., у фіксованому розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн.

Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2 від 17.10.2024 засвідчено прийняття Тимошенком Д.В. від ОСОБА_1 коштів у сумі 20000 грн (т.4, а.с. 97 зворотній бік).

Відповідно до Акту № 1 виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 1 від 11.10.2024 року та Додатку до нього №2 від 17.10.2024, складеного 20.12.2024 (т.4, а.с. 98), розрахунки за професійну правничу допомогу (юридичні послуги) щодо представництва інтересів Клієнта у судовій справі № 440/12422/24 у суді першої інстанції (Полтавський окружний адміністративний суд) здійснені сторонами до підписання зазначеного акту в повному обсязі під час укладення Додатку №2 від 17.10.2024, а саме шляхом готівкової оплати суми у розмірі 20000 грн. за наступні послуги: консультація Клієнта з приводу судового оскарження рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області №25 від 18.09.2024 про скасування дозволу на імміграцію в Україну Клієнта та №1471 від 18.09.2024 року про скасування посвідки на постійне проживання, виданої громадянці Республіки Вірменія ОСОБА_2 , та зобов`язати управління Державної міграційної служби України в Полтавській області поновити дію посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 1 година - 2000 грн, написання (подача) позовної заяви, підготовка доказів - 5 годин - 10000 грн, написання та подача клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження 28.10.2024 - 1 година - 2000 грн, написання та подача клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін 28.10.2024 - 1 година - 2000 грн, написання та подача заяви про виклик свідка 28.10.2024 - 1 година - 2000 грн, написання та подача клопотання про долучення доказів до матеріалів справи 1 година - 2000 грн, підсумок - 20000 грн.

Отже, факт понесення позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі є документально підтвердженим.

Суд відхиляє доводи представника відповідача про неспівмірність витрат на правничу допомогу у зв`язку з тим, що справа віднесена до справ незначної складності.

Суд зауважує, що дійсно справа № 440/12422/24 призначена до розгляду і розглянута судом за правилами спрощеного позовного провадження як справа незначної складності.

Разом з тим, суд бере до уваги, що спірними рішеннями скасовано дозвіл на імміграцію в Україну громадянці Республіки Вірменія ОСОБА_2 та скасовано посвідку на постійне проживання, тому справа мала важливе значення для позивача. Також суд враховує, що позовна заява складена адвокатом на 18 аркушах, клопотання - на 3-х і більше аркушах, що вимагало від адвоката витрат зусиль і часу.

Однак, суд зазначає, що згідно Акту № 1 виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги (юридичних послуг) № 1 від 11.10.2024 року та Додатку до нього №2 від 17.10.2024 на написання (подача) позовної заяви, підготовки доказів адвокатом витрачено 5 годин, внаслідок чого розмір витрат склав 10000 грн (2000 х 5), що, на переконання суду, є завищеним, натомість достатнім є час 4 години.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що об`єктивним та співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, є розмір витрат у сумі 18000,00 грн (консультація Клієнта 1 година - 2000 грн, написання (подача) позовної заяви, підготовка доказів - 4 години - 8000 грн, написання та подача клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження 28.10.2024 - 1 година - 2000 грн, написання та подача клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін 28.10.2024 - 1 година - 2000 грн, написання та подача заяви про виклик свідка 28.10.2024 - 1 година - 2000 грн, написання та подача клопотання про долучення доказів до матеріалів справи 1 година - 2000 грн)

При цьому суд враховує, що рішенням у справі № 440/12422/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково, тому відповідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне покласти на відповідача судові витрати позивача на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, у сумі 12000 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 229, 241-245, 252 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (вул. Юліана Матвійчука, 63, м.Полтава, Полтавська область, 36039, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн (дванадцять тисяч гривень 00 копійок).

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.В. Довгопол