Справа № 460/11335/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/11335/24 пров. № А/857/4091/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Юник А.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в електронній формі, в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року, що ухвалив суддя Борискін С.А. у м. Рівне, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 460/11335/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом у якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

№ 13128/ від 05.09.2024 на підставі якого застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 340,00 грн.;

№ 13131/ від 05.09.2024 на підставі якого застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 1020,00 грн.;

№ 13130/ віл 05.09.2024 на підставі якого застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 7100,00 грн.;

№ 13129/ від 05.09.2024, на підставі якого збільшено суму грошового зобов`язання на 1918347,84 грн. та також застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 479586,96 грн. за результатами річного декларування за 2023 рік за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами;

№ 13129/ від 05.09.2024, на підставі якого збільшено суму грошового зобов`язання на 159862,32 грн. за результатами річного декларування за 2023 рік за платежем військовий збір, а також штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 39965,58 грн..

19 грудня 2024 року Рівненський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень відмовив.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не порушив порядку проведення позапланової невиїзної перевірки. Також, суд першої інстанції зауважив, що, відповідно до матеріалів перевірки, на банківський рахунок позивачки надійшло 10657488,00 грн. від фізичних осіб, як перекази на картку (р2р-платежі), які позивачка не змогла пояснити і надати документів щодо суті цих платежів. Суд погодився із позицією відповідача, що вказана сума є доходом позивачки, який вона не задекларувала і з якого не сплатила податки.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, позивачка зазначає те, що суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що відповідач не встановив походження коштів, які надійшли на рахунок позивачки у банку, в розрізі кожної особи, внаслідок чого зробив необґрунтований висновок про те, що такі кошти є доходом позивачки.

Тому позивачка вважає, що визначені податкові зобов`язання та накладені на неї штрафні санкції є протиправними, а тому відповідні рішення відповідача необхідно скасувати.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що відповідач провів документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань подання до органів ДПС декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 та повноти декларування отриманих доходів та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору, за результатами якої 02.08.2024 року склав акт № 11686/Ж5/17-00-24-05-18/ НОМЕР_1 .

У акті перевірки відповідач зафіксував порушення позивачкою:

пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.49.1, п.п. 49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України внаслідок неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік;

пп.162.1.1 п.162.1, п.164.1, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, внаслідок заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами самостійно за результатами річного декларування у сумі 1918347, 84 грн;

пп.1.2, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок заниження суми податкового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами самостійно за результатами річного декларування у сумі 159862, 32 грн;

п.44.1 ст.44, п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, не надання до податкових органів відповіді на письмовий запит про надання інформації.

Вказані порушення Податкового кодексу України, податковий орган пов`язує з тим, що позивачка не задекларувала суму загального річного оподатковуваного доходу за 2023 рік з отриманих переказів від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) в сумі 10657488,00 грн, в результаті чого позивачка занизила суму податку на доходи фізичних осіб на 1918347, 84 грн та суму військового збору на 159862,32 грн.

05.09.2024 відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення:

№ 13129/, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 2397934, 80 грн, в тому числі - 1918347, 84 грн - основного платежу, 479586, 96 грн - за штрафними санкціями;

№ 13134/, яким визначено грошове зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 199827, 90 грн, в тому числі - 159862, 32 грн - основного платежу, 39965, 58 грн - за штрафними санкціями;

№ 13133/, яким до позивачки застосовані штрафні санкції в сумі 340, 00 грн;

№ 13131/, яким до позивачки застосовані штрафні санкції в сумі 1020,00 грн;

№ 12130/, яким до позивачки застосовані штрафні санкції в сумі 7100, 00 грн.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Згідно з пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 Податкового Кодексу України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп.163.1.1 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. А за пп.163.1.2 цього ж пункту об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

У п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України зазначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

За правилами пп.164.2.20 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Відповідно до п.164.3 ст.164 Податкового кодексу України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено ст.168 Податкового кодексу України. Відповідно до пп.168.2.1 п.168.2 цієї статті, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Згідно п.167.1 ст.167 Податкового Кодексу України, cтавка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Доходи, визначені ст.163 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становить 1,5 % від об`єкта оподаткування (п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Під час податкової перевірки відповідач встановив, що у 2023 році ОСОБА_1 отримала дохід у вигляді грошових переказів від фізичних осіб на загальну суму 10 657 488, 00 грн, із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), що є платіжним інструментом при переказі коштів фізичними особами один одному, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом.

Однак, доходи у сумі 10 657 488,00 грн., які надійшли на банківські рахунки позивачки, позивачка не задекларувала та не спростувала той факт, що вказані грошові кошти не є доходом позивачки.

Враховуючи факт ненадання позивачкою жодних первинних документів з приводу одержання вказаної суми коштів, податковий орган підставно вказав на необхідність сплати позивачкою податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18% та військового збору в розмірі 1,5%.

Таким чином, на думку апеляційного суду, податкові повідомлення-рішення від 05.09.2024 року № 13129/ та № 13134/ є правомірними.

Також, апеляційний суд зазначає, що в силу вимог пп.16.13 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Враховуючи те, що позивачка не подала річну декларацію про майновий стан і доходи, відповідач правомірно, на підставі п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України, застосував до позивачки штраф у сумі 340,00 грн.

Тому рішення податкового органу № 13128/ від 05.09.2024 про застосування до позивачки штрафних санкцій в сумі 340,00 грн. є правомірним.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 13131/ від 05.09.2024, яким застосовано штрафні санкції в сумі 1020,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених п. 44.1 ПКУ, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше як 1095 днів з дня податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Окрім того, під час проведення перевірки позивачці надісланий запит № 10 від 22.07.2024 щодо надання документів про походження коштів, які надійшли на банківський рахунок позивачки у 2023 році в сумі 10 657 488, 00 грн.

Однак, в ході перевірки позивачка первинні документи (виписки банку, тощо) не надала, про що відповідач 26.07.2024 склав акт № 692/Ж6/17-00-24-05-19.

Вказані обставини підтверджують той факт, що позивачка порушила вимоги п.44.1 ст. 44, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, в частині обов`язку щодо зберігання та надання контролюючому органу первинних документів.

Тому відповідач правомірно прийняв податкове повідомлення-рішення № 13131/ від 05.09.2024 та застосував до позивачки штрафні санкції в сумі 1020,00 грн.

Крім того, апеляційний суд встановив, що відповідач застосував до позивачки штрафні санкції в сумі 7100,00 грн., на підставі податкового повідомлення-рішення від 29.08.2024 року № 12743/.

Вказані санкції накладені на позивачку за те, що позивачка не надала відповіді на обов`язковий запит податкового органу.

Апеляційний суд встановив, що податковий орган, засобами поштового зв`язку, надіслав позивачці запит № 3355/Ж12/17-00-24-05-24 від 06.05.2024 про надання пояснень та копій первинних документів, щодо походження грошових коштів та інформацію щодо їх оподаткування.

Позивачка листом від 15.05.2024 повідомила відповідача про відсутність підстав для задоволення вимоги щодо надання документів.

Отже, позивачка не надала первинних документів на запит відповідача, зважаючи на те, що запит відповідач вимогам, які до нього ставляться Податковим кодексом України.

Тому, апеляційний суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 29.08.2024 року № 12743/ є правомірним.

Підводячи підсумок наведеного вище, апеляційний суд вважає, що відповідач, при прийнятті спірних податкових рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України

Вказаний висновок є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, новий розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року в справі № 460/11335/24 - без змін.

Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до Рівненського окружного адміністративного суду для приєднання до матеріалів справи № 460/11335/24.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складений 25.06.2025 року