Справа № 500/6917/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/6917/24 пров. № А/857/6110/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року в справі № 500/6917/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Юзьків М.І.,

час ухвалення рішення 15 січня 2025 року,

місце ухвалення рішення м.Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 15 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про поновлення виплати пенсії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області від 23.09.2024 № 78 про відмову у перерахунку (поновленні) ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області поновити виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком з 01.11.2021.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що для поновлення пенсії до заяви про призначення/перерахунок пенсії додаються: копія документа/документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця, реєстрацію їх місця тимчасового проживання/перебування за кордоном (з перекладом); оригінал документу про посвідчення факту, що фізична особа є живою (з перекладом); копія паспорта громадянина України. Однак у сканованій копії паспорта відсутня інформація про місце реєстрації позивачки, відсутній оригінал документа про посвідчення факту, що фізична особа є живою (наявний тільки переклад), відсутня копія документу/документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 17.09.2001 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві як отримувачка пенсії за віком відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 07.11.2001 (а.с. 10 зворот).

В 2021 році позивачка виїхала за межі України та тимчасово проживає в Турецькій Республіці. Виплата пенсії позивачці була припинена.

У відповідь на адвокатський запит представника позивачки адвоката Медведєвої Яни Валеріївни щодо причин припинення виплати пенсії позивачці, листом від 23.08.2024 № 2600-0202-8/164776 Головне правління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що після неотримання пенсії протягом шести місяців підряд, з 01.05.2021 виплату їй пенсії припинено з 01.11.2021 відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV та зазначено перелік документів, які необхідно подати до заяви про призначення/перерахунку пенсії, а саме:

- копія документа/документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця, реєстрацію їх місця тимчасового проживання/перебування за кордоном (з перекладом);

- оригінал документу про посвідчення факту, що фізична особа є живою (з перекладом);

- копія паспорта громадянина України.

В разі переведення виплати пенсії на банківську установу також надаються банківські реквізити установи банку на території України. Додані до заяви про призначення (поновлення) копії документів повинні бути засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально (арк. справи 7 зворот).

04.10 2024 засобами поштового зв`язку на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, адвокатом Медведєвою Я.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 , була відправлена заява від 23.09.2024 (арк. справи 11), складена та підписана позивачкою, про призначення/перерахунок пенсії із усіма необхідними документами, а саме:

- копія паспорта ОСОБА_1 1,2 сторінки (вірність копії з оригіналом документа засвідчена в посольстві України в Турецькій Республіці 17.09.2024);

- оригінал свідоцтва, що особа є живою, від 17.09.2024 посвідченого другим секретарем з консульських питань Посольства України в Турецькій Республіці;

- дозвіл на тимчасове проживання в Турецькій Республіці (з перекладом на українську мову),

- банківські реквізити ОСОБА_1 .

Перелік доданих до вказаної заяви документів підтверджується описом вкладень до поштового відправлення 120 (арк. справи 8 зворот).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 23.09.2024 (дата вказана у рішенні) № 78 позивачці відмовлено відмовлено у призначенні/поновленні пенсії у зв`язку із відсутністю усіх необхідних документів (арк. справи 10).

У відповідності до вказаного рішення за результатами розгляду заяви відповідачем встановлено:

- в сканованій копії паспорта відсутня інформація про місце реєстрації позивачки;

- відсутній оригінал документа про посвідчення факту, що фізична особа є живою (наявний тільки переклад);

- відсутня копія документу/документів про отримання тимчасового захисту або статусу біженця.

Позивачка не погодившись з оскаржуваним рішенням суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 23.09.2024 № 78.20241, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулась до суду із цим позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. п. 4 п. 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, наведені у цьому пункті, в тому числі: відомості про місце проживання особи.

За правилами п. 2.9 розділу II Порядку № 22-1 під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України).

Особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному пунктом 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.

В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

Відповідно до п. 2.22 розділу II Порядку для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".

В спірному випадку позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності реєстрації місця проживання, що жодним чином не узгоджується з наведеними правовими нормами.

Більше того, приписи Порядку № 22-1 не зобов`язують заявника надавати відомості про реєстрацію його місця проживання, водночас зобов`язують надати відомості про місце проживання особи.

Отже, виходячи з приписів розділу II Порядку № 22-1, суд першої інстанції правильно зауважив, що пенсійний орган безпідставно обґрунтував відмову у призначенні пенсії відсутністю документу, що підтверджує реєстрацію місця проживання заявника.

Так, до заяви позивачкою долучено: копія паспорта ОСОБА_1 1,2 сторінки (вірність копії з оригіналом документа засвідчена в посольстві України в Турецькій Республіці 17.09.2024); оригінал свідоцтва, що особа є живою, від 17.09.2024 посвідченого другим секретарем з консульських питань Посольства України в Турецькій Республіці; дозвіл на тимчасове проживання в Турецькій Республіці (з перекладом на українську мову)

В цих документах чітко зазначена інформація про місце проживання заявниці.

Отже варто констатувати, що позивачкою долучено необхідний перелік документів, як того вимагає п. 2.9 розділу II Порядку № 22-1.

Також відповідно до статті 24 Конституції України, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Суд апеляційної інстанції враховує, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій, держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України.

Зазначена позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 29.11.2024 у справі № 160/20613/21.

Імперативність заборони обмежувати чи позбавляти можливості реалізації громадянами України їх конституційного права на соціальне забезпечення у взаємозв`язку з дійсним місцем проживання особи також кореспондується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в пункті 52 рішення у справі № 10441/06 "Пічкур проти України" від 7 лютого 2014 року.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року в справі № 500/6917/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 25 червня 2025 року.