Справа № 520/18981/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 р. Справа № 520/18981/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025, (головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В.) по справі № 520/18981/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання виконати певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, з урахуванням усіх складових заробітної плати, розрахованих у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 29.02.2024 №02-34-08/53, яка видана Управлінням Державної казначейської служби України в Печенізькому районі Харківської області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 25.04.2024 провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, з урахуванням усіх складових заробітної плати, розрахованих у довідці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 29.02.2024 №02-34-08/53, яка видана Управлінням Державної казначейської служби України в Печенізькому районі Харківської області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 позов задоволено частково, суд вийшов за межі позовних вимог.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області «Про відмову в переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» №62 від 27.03.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з одного виду пенсії на інший від 18.03.2024р. та ухвалити відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не погодившись із рішенням суду в частині задоволення позову, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову .

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 з жовтня 2009 року по липень 2019 отримувала пенсію по інвалідності, призначену згідно Закону № 3723-ХІІ, з серпня 2019 року - пенсію за віком, призначену згідно Закону №1058, а тому відсутні підстави вважати, що в цьому випадку йдеться про призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу", вперше. Враховуючи наведене, відсутні підстави для переведення позивача на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» з огляду на те, що розмір її пенсії зменшиться внаслідок такого переведення.

Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, з 06.10.2009 - 31.07.2019 отримувала пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України Про державну службу.

З 31.07.2019 ОСОБА_1 переведена на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

18.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу з заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" та виплачувати у розмірі 84% від окладу (його складових).

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.03.2024 року № 62 відмовлено в переведенні на пенсію згідно ЗУ Про державну службу, у зв`язку з недоцільністю.

Підставою відмови зазначено, що переведення з одного виду пенсії на інший для ОСОБА_1 є недоцільним, оскільки розмір пенсії після перерахунку зменшується.

25.04.2024 ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу з заявою про переведення з пенсії за віком на вид пенсії державного службовця по інваліднсті згідно Закону України "Про державну службу", та провести перерахунок пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" 16.12.1993р. №3723-ХІІ з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 29.02.2024р. №02-34-08/53, виданої Управлінням Державної казначейської служби України в Печенізькому районі Харківської області.

24.05.2025 листом Головне управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області №15982-14646/К-02/8-2000/24 "Про розгляд звернення" ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивачку, що розмір її пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01.03.2024р. становить 4426,63 грн. Відповідно до заяви від 18.03.2024р. щодо поновлення пенсії по інвалідності згідно з Законом України "Про державну службу" Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення про відмову, оскільки розмір пенсії по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" є меншим (а саме - 2817,06 грн.)

Не погодившись із відмовою пенсійного органу у перерахунку пенсії по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" , позивач звернулась до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення ГУ Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 27.03.2024 №62 прийняте без дослідження наявності умов для призначення позивачці пенсії за віком на умовах ст. 37 Закону № 3723-XII, не містить посилань на конкретні правові норми, якими відповідач керувався при його ухваленні, посилається лише про недоцільність переведення на інший вид пенсії.

Як наслідок, суд першої інстанції вийшов за межі позову, скасував рішення від 27.03.2024 та зобов`язав пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з одного виду пенсії на інший від 18.03.2024р. та ухвалити відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Перевіряючи правовідносини, які виникли між позивачкою та пенсійним органом в частині права позивачки на переведення з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу", колегія суддів враховує наступне.

Виіршуючи спір, суд першої інстанції вважав, що позивач є інвалідом ІІ групи, станом на 01.05.2016 має стаж державного службовця більш ніж 10 років, а тому вона набула право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-Х11 на підставі п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ.

Водночас, рішення пенсійного органу від 27.03.2024 про відмову у переведенні позивача з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності на підставі Закону України "Про державну службу" є необґрунтованим, ні містить жодних підстав, з яких відповідач виходив, відмовляючи ОСОБА_1 у такому переведенні. У зв`язку з цим, суд першої інстанції вважав за можливе скасувати рішення від 27.03.2024 як протиправне.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що останнє містить обставини, з якими відповідач пов`язує недоцільність переведення позивача на пенсію по інвалідності на підставі Закону України "Про державну службу".

Так, з оскаржуваного рішення встановлено, що відповідачем фактично не заперечувалося право позивачки на перехід на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

Підставою відмови у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» зазначено недоцільність такого переведення, оскільки розмір пенсії позивача після проведення перерахунку зменшиться.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач з 06.10.2009 по 31.07.2019 отримувала пенсію по інвалідності , призначену відповідно до Закону України "Про державну службу".

З 31.07.2019 ОСОБА_1 переведена на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

18.03.2024 позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", до якої додала довідку від 29.02.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), видану Управлінням Державної казначейської служби України у Печенізькому районі Харківської області.

За наслідками розгляду заяви, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області відмовило у такому переведенні, зазначивши, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ Харківської області та одержує пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 4 426,63 грн. Після переведення на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" розмір пенсії становитиме 2 817,06 грн.

Таким чином переведення з одного виду пенсії на інший є недоцільним.

Натомість, як вказує позивач, в випадку перерахунку пенсії згідно Закону України "Про державну службу" на підставі довідки від 29.02.2024, розмір її пенсії підвищиться.

Отже, в межах цієї справи, спірним є питання права осіб, які бажають перейти з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, яка їм вже призначалась до цього, на перерахунок цієї пенсії на підставі нової довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за посадою, з якої ці особи вийшли на пенсію.

Вирішуючи питання щодо можливості здійснення позивачці перерахунку пенсії з урахуванням довідки від 29.02.2024, колегія суддів зазначає таке.

01.05.2016 набрав чинності Закон № 889-VІІІ, який визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, згідно з пунктом 1 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV.

Так, підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність, Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 10 розділу XI «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За такого правового регулювання обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії державного службовця за віком після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права були викладені у постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04 2023 у справі № 1.380.2019.003855.

Як встановлено судом, позивачці з жовтня 2009 була призначена пенсія за інвалідності за нормами Закону № 3723-ХІІ, яку вона отримувала до переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV (до 31.07.2019).

В березні 2024 року позивачка, з метою переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, звернулась із відповідною заявою до відповідача, вказавши при цьому про перерахунок зазначеної пенсії на підставі оновленої довідки.

Відповідач оскаржуваним рішенням у такому переведенні відмовив з тих підстав, що пенсія позивачки внаслідок такого переведення буде меншою, ніж вона отримувала до переведення, оскільки пенсія, призначена на підставі Закону № 3723-ХІІ, перерахунку на підставі оновленої довідки не підлягає.

Між тим, як Закон № 889-VІІІ, так і Закон № 1058-IV не передбачають підстав (умов) для перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку зі збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців. Не передбачає таких підстав і стаття 37 Закону № 3723-ХІІ.

Враховуючи пряму дію закону в часі, до правовідносин щодо перерахунку пенсій застосовується законодавство, чинне на час, коли здійснюється перерахунок, а не те, яке діяло на час призначення пенсії.

Отже, враховуючи, що законодавством не передбачено підстав та умов перерахунку пенсій, призначених відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. У відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачки, на яку вона просила її перевести у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючих державних службовців, а відтак не було підстав і для переведення на пенсію відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ через зменшення розміру отримуваної пенсії.

При вирішені справи колегій суддів враховує правові висновки Верховного Суду , викладені в постанові від25.03.2025 по справі № 300/936/23.

Отже, розміри пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ, на відміну від розмірів пенсій, призначених на підставі інших нормативних актів, не підлягають перерахуванню.

Разом з тим, варто зазначити, що пунктом 2 рішення Конституційного Суду від 23.12.2022 № 3-р/2022 також встановлено, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, визнаний неконституційним у зазначеному аспекті, втрачає чинність через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами.

Суд бере до уваги Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (щодо гарантій соціального захисту державних службовців) від 23.12.2022 № 3-р/2022 у справі № 3-132/2018 (5462/17).

Цим рішенням визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), підпункт 1 пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII у тім, що він унеможливив перерахунок розмірів пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ зі змінами.

Конституційний Суд Україні звернув увагу на обов`язок Верховної Ради України внормувати перерахунок розмірів пенсій осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ зі змінами, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення.

Таким чином, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України 23.12.2022 № 3-р/2022, правове регулювання перерахунку пенсії позивачки у майбутньому зазнає змін. Однак до врегулювання Верховною Радою України питання перерахунку пенсій, призначених на підставі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, підстав для такого перерахунку немає.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.02.2023 у справі №520/6418/21.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Зважаючи на те, що як на час розгляду справи в суді першої інстанції, так і на час вирішення справи судом апеляційної інстанції в Україні запроваджено та діє воєнний стан, тому вказане рішення Конституційного Суду України від 23.12.2022 № 3-р/2022 не змінює нормативно-правого регулювання спірних правовідносин та не дає підстав для висновку щодо наявності у позивачки підстав для проведення відповідачем перерахунку розміру її пенсії з врахуванням нової довідки.

Тому, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що станом на 27.03.2024 (дата відмови у перерахунку пенсії) не було підстав для здійснення позивачці перерахунку пенсії з врахуванням довідки від 29.02.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Як наслідок, колегія суддів дійшла висновку, що рішення від 27.03.2024 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Натомість, суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, надав невірну оцінку доказам, наявним у справі, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для виходу за межі позову, скасування рішення від 27.03.2024 та зобов`язання пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 по справі № 520/18981/24 - скасувати в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області «Про відмову в переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» №62 від 27.03.2024; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з одного виду пенсії на інший від 18.03.2024р. та ухвалити відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді В.А. Калиновський А.О. Бегунц