Справа № 520/22373/24
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року

м. Київ

справа №520/22373/24

адміністративне провадження № К/990/8676/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф. розглянув у порядку письмового провадження справу №520/22373/24 за позовом Фермерського господарства «Клепки» до Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Фермерського господарства «Клепки» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 (головуючий суддя Єгупенко В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025 (головуючий суддя Русанова В.Б., судді: Мельнікова Л.В. , Бегунц А.О.)

УСТАНОВИВ:

ФГ «Клепки» звернулось до адміністративного суду з позовом до Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження №169 від 13.02.2024, прийнятого Шевченківською селищною військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області; зобов`язання Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про надання ФГ «Клепки» пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, які вказані у відповідній заяві про потенційне забруднення земельних ділянок.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження. Зобов`язано Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області повторно розглянути заяву ФГ «Клепки» про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами, з урахуванням висновків суду у даній справі. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ФГ «Клепки» звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19.03.2025 відкрито касаційне провадження у справі №520/22373/24 за касаційною скаргою позивача.

Шевченківська селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області подала до суду відзив на касаційну скаргу ФГ «Клепки».

26.05.2025 адміністративна справа №520/22373/24 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою суду від 23.06.2025 касаційний розгляд справи призначено у порядку письмового провадження на 24.06.2025.

Суд касаційної інстанції у справі, що розглядається, з`ясував наступне.

ФГ "Клепки" звернулось до суду з адміністративним позовом, у якому позивач просив:

визнати протиправним та скасувати розпорядження № 169 від 13.02.2024, прийняте Шевченківською селищною військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області;

зобов`язати Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про надання ФГ «Клепки» пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, які вказані у відповідній заяві про потенційне забруднення земельних ділянок.

В обґрунтування позову ФГ «Клепки» зазначає, що на праві оренди користується земельними ділянками, які знаходяться на території с. Березівка Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області. Земельні ділянки розташовані на території, де тривалий час велись активні бойові дії та яка перебувала в тимчасовій окупації, а тому можуть бути забруднені вибухонебезпечними предметами. У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача з заявою про надання пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи, з підстав потенційного забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами. Водночас, Шевченківська селищна військова адміністрація розпорядженням відмовила у наданні пільг за відсутності належних підстав.

Рішенням суду першої інстанції, яке залишено без змін постановою апеляційного суду, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області №169 від 13.02.2024 «Про відмову у звільненні від місцевих податків та зборів ФГ «Клепки».

Зобов`язано Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області повторно розглянути заяву ФГ «Клепки» про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами №18-4/2024 від 18.01.2024, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи спірне розпорядження, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що останнє прийнято відповідачем без урахування обставин перебування спірних земельних ділянок на території, що була окупована та на якій велись активні бойові дії, неможливості ведення позивачем господарської діяльності на таких ділянках у зв`язку з небезпекою проведення робіт на цій території без попереднього її обстеження (розмінування або гуманітарного розмінування).

Обираючи спосіб захисту прав позивача, з посиланням на дискреційні повноваження відповідача, суд поклав на відповідача обов`язок повторно розглянути заяву ФГ «Клепки» про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Відмовляючи у задоволенні позову, судові рішення обґрунтовані тим, що покладення на відповідача обов`язку прийняти рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяви платника податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами є дискреційними повноваженнями відповідача.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині вимог про зобов`язання вчинити певні дії, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області повторно розглянути заяву ФГ «Клепки» про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами №18-4/2024 від 18.01.2024, з урахуванням висновків суду у даній справі, та скасувати у повному обсязі постанову суд апеляційної інстанції. Прийняти рішення, яким позов задовольнити повністю, зокрема: зобов`язати Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про надання позивачу пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, які вказані у відповідній заяві про потенційне забруднення земельних ділянок, поданої відповідачу.

В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанції помилково вважать повноваження позивача дискреційними у цьому спорі та неправильно застосовують норми матеріального права. Крім того, на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Як зазначає позивач, з огляду на приписи ПК України відповідач отримавши від позивача Заяву про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки повинен перевірити її приналежність до території де велися активні бойові дії або перебування її у тимчасовій окупації рф, а також, переконавшись, що такі ділянки не обстежувалися операторами протимінної діяльності - відповідач зобов`язаний прийняти рішення про надання пільг з місцевих податків та зборів про що винести відповідне розпорядження. У випадку збігу всіх цих факторів, як у цій справі, у відповідача немає жодних альтернативних варіантів, крім надання заявнику відповідних пільг, це підтверджується положеннями ПК України.

Позивач звертає увагу, що у судовій практиці, сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Позивач зауважує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до Суду за захистом порушених прав.

На думку позивача, матеріалами справи та самим відповідачем підтверджено, що жодних обстежень земельної ділянки операторами протимінної діяльності не було здійснено, а відтак вказана обставина не може свідчити про наявність підстав для відмови у наданні позивачеві відповідної пільги. Позивач переконаний що законні підстави відмови у наданні пільги у відповідача були відсутні. За таких обставин, позивач вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач скористався правом заперечити проти доводів касаційної скарги, подав відзив, у якому просить відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити рішення суду першої та апеляційної інстанцій без змін. Як зазначає відповідач, суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень.

Поряд з цим, суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства. У свою чергу, питання надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу. Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. У правовідносинах, що розглядаються, зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду заяви, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення суду в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що ФГ "Клепки" знаходиться за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Сватівська, буд. 56. Основним видом діяльності позивача є КВЕД є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Сторонами визнається, що позивач веде фермерське господарство, зокрема на території с. Березівка, Шевченківської селищної територіальної громади Харківської області, має на праві оренди 301 земельну ділянку із цільовим призначенням «для ведення товарного с/г виробництва» загальною площею 1389,4379 га. строком на 10 років на підставі договорів оренди, що зареєстровані відповідно до законодавства.

З початку повномасштабного вторгнення з 26.02.2022 по 08.09.2022 с. Березівка Шевченківської територіальної громади перебувало у повній тимчасовій окупації. Після деокупації, з 08.09.2022 по теперішній час с. Березівка Шевченківської територіальної громади входить до переліку територій можливих бойових дій, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022.

18.01.2024 ФГ "Клепки" звернулось до Шевченківської селищної військової адміністрації із заявою № 18-4/2024 про визнання земельних ділянок загальною площею 1389,4379 га., які розташовані за межами с. Березівка на території Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, були окуповані РФ та знаходились на території активних бойових дій такими, що є потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами та прийняття рішення про надання пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на період з 01.01.2024 по 31.12.2024 (т. 1 а.с. 47-59).

У заяві зазначено кадастрові номери 301 земельних ділянок, які є потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

13.02.2024 Шевченківська селищна військова адміністрація прийняла розпорядження №169 «Про відмову у звільненні від місцевих податків та зборів ФГ Клепки» зв`язку з відсутністю потенційної загрози забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами (т. 1 а.с. 40-41).

Не погодившись з прийнятим актом, ФГ "Клепки" звернулося з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За змістом пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 статті 30 ПК України.

Відповідно до пункту 30.5 статті 30 ПК України податкові пільги, порядок та підстави їх надання встановлюються з урахуванням вимог законодавства України про захист економічної конкуренції виключно цим Кодексом, рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 292-1.1 статті 292-1 ПК України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Площі земельних ділянок, що перебувають у консервації, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період консервації або на період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, або на період, коли земельні ділянки були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником податку заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Підставою для ненарахування єдиного податку щодо земельних ділянок, які непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, є інформація, зазначена у підпункті 12.4.6 пункту 12.4 статті 12 цього Кодексу.

Період, коли земельні ділянки визнаються потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, на який припадає дата прийняття сільською, селищною, міською радою, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про надання податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів на підставі заяви платника податків, та завершується останнім числом місяця, на який припадає дата, що настає раніше, - або останній день строку, на який надано пільгу зі сплати місцевих податків та зборів відповідно до прийнятого рішення (у тому числі з урахуванням змін, внесених до такого рішення), або дата скасування відповідного рішення, або дата початку обстеження земельної ділянки операторами протимінної діяльності, або дата визнання земельної ділянки придатною для використання.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з підпунктом 12.3.7 пункту 12.3 статті 12 ПК України не дозволяється сільським, селищним, міським радам встановлювати індивідуальні пільгові ставки місцевих податків та зборів для окремих юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців і фізичних осіб або звільняти їх від сплати таких податків та зборів.

Дія абзацу першого цього підпункту не поширюється на прийняття сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями та військово-цивільними адміністраціями рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяви платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.

Рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами повинні прийматися на кожний календарний рік окремо, за умови наявності відповідних заяв платників податків, та на період не більше ніж до кінця поточного календарного року.

Відповідно до підпункту 12.4.6 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій та військово-цивільних адміністрацій щодо податків та зборів належать надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.

У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що спірне розпорядження не містить підстав, з яких відповідач дійшов висновку щодо відсутності потенційної загрози забруднення спірних земельних ділянок, отже не відповідає критеріям до рішень суб`єктів владних повноважень, визначених частиною другою 2 статті 2 КАС України та вимогам Закону України "Про адміністративну процедуру", зокрема щодо повного дослідження обставин, що мають значення для вирішення справи та обґрунтованості.

Поряд з цим, задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій вважали, що вирішення питання про надання податкових пільг є дискреційними повноваженнями відповідача, тому дійшли висновку про зобов`язання Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області повторно розглянути заяву ФГ «Клепки» про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами, з урахуванням висновків суду у даній справі. Отже повноваження із прийняття розпоряджень про надання пільг зі сплати місцевих податків та зборів або відмову у їх надання належить до компетенції Шевченківської селищної військової адміністрації.

В оскаржуваних судових рішеннях зазначено, що суди не мають права втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування у процесі виконання ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не мають права переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність до нормативно-правових актів, що мають вищу юридичну силу. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Колегія суддів Верховного Суду визнає, що висновки судів про наявність дискреційних повноважень, покладене в основу судової аргументації, є помилковими з огляду на наступне.

Визначення поняття «податкова пільга» вказане в пункті 30.1 статті 30 ПК України: «Податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті».

Керуючись пунктом 30.2 названої статті підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Аналіз наведених норм права свідчить, що податкова пільга за своєю природою не може бути індивідуальною. Податкова пільга стосується виключно окремих характеристик, пов`язаних з виникненням, зміною чи припиненням податкового обов`язку.

Вказане підтверджується й першим абзацом підпункту 12.3.7 пункту 12.3 статті 12 ПК України, в якому встановлено заборону на встановлення індивідуальних пільг з місцевих податків та зборів.

Однак, Законом України від 11 квітня 2023 року № 3050-IX це положення доповнено новими абзацами, згідно яких, зокрема, дія абзацу першого цього підпункту не поширюється на прийняття сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями та військово-цивільними адміністраціями рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.

Відповідно «індивідуальна податкова пільга» не передбачена податковим законодавством у тлумаченні пункту 30.2 статті 30 ПК України.

Власне «пільга» з єдиного податку встановлена в пункті 292-1.1 статті 292-1 ПК України, за якою площі земельних ділянок, що перебувають у консервації, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період консервації або на період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, або на період, коли земельні ділянки були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Вона безпосередньо стосується конкретної характеристики об`єкта оподаткування, що впливає на податковий обов`язок.

Враховуючи вищенаведене правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що військова адміністрація обмежена рамками імперативних приписів законодавства, які надають їй два можливих варіанти рішення: задовольнити заяву за наявності законних підстав чи надати обґрунтовану відмову. Дискреція в цьому питанні відсутня, оскільки адміністративний орган не має права самостійно ухвалювати рішення діяти чи не діяти або визначити спосіб дій.

У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Колегія суддів Верховного Суду наголошує, що дискреція органу державної влади чи місцевого самоврядування можлива лише в тому випадку, коли альтернативне рішення є законним і правомірним. Дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 07.05.2025 у справі №520/9626/24.

Суди попередніх інстанцій помилково кваліфікували акт віднесення земельної ділянки до певної категорії, як «встановлення пільги» та помилково покликаються на пункт 28 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Жодних елементів податку такі дії військової адміністрації не встановлюють і їх окремі характеристики не визначають. Така «пільга» не стосується ні групи платників податків, ні характеристик об`єкта оподаткування. Окрім цього, встановлення такої «пільги» не є нормативним актом, оскільки не містить правила поведінки (норми права), а є актом індивідуальної дії.

У зв`язку з чим, в порядку судового розгляду може бути переглянуте питання законності та правомірності (не)віднесення земельної ділянки до таких, що вважаються потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

При цьому, ухвалення рішення у справі обумовлене вимогами ефективності судового захисту. Рішення, яке зобов`язує «повторно розглянути заяву», не захищає права і свободи, не привносить правової визначеності. Військова адміністрація може прийняти аналогічне рішення, яке стане предметом нового судового оскарження.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з частиною першою статті 351 цього Кодексу суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів визнає, що судові рішення в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ФГ «Клепки» не можна вважати такими, що відповідають вимогам статті 242 КАС України, відповідно до частин першої та четвертої якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За результатами касаційного розгляду колегія суддів констатує наявність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання ФГ «Клепки» пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2024 рік по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, які вказані у відповідній заяві про потенційне забруднення земельних ділянок, з урахуванням висновків суду в цій справі, і ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання ФГ «Клепки» пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2024 рік по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, які вказані у відповідній заяві про потенційне забруднення земельних ділянок.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Клепки» задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №520/22373/24 в частині зобов`язання Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області повторно розглянути заяву Фермерського господарства «Клепки» про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами №18-4/2024 від 18.01.2024, з урахуванням висновків суду у даній справі, скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про надання Фермерському господарству «Клепки» пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2024 рік з 01.01.2024 по 31.12.2024 по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, які вказані у відповідній заяві про потенційне забруднення земельних ділянок.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі №520/22373/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Р.Ф. Ханова

Судді Верховного Суду