Справа № 523/5239/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 523/5239/23

Головуючий в 1 інстанції: Гусєва Н. Д.

Час і місце ухвалення: м. Арциз

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Потомському А. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 07 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 374964 від 14 лютого 2023 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що фактичні обставини справи, викладені у постанові, відбулись зранку 14 лютого 2023 року, постанова, якою позивача позбавлено права керування транспортними засобами, не набрала законної сили, оскільки була оскаржена в апеляційному порядку, тому на момент винесення оскаржуваної постанови позивач не був позбавлений права керування транспортним засобом, а наявність постанови, яка не набрала законної сили, не може бути підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 07 травня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 374964 від 14 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень скасовано і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги залишити без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано про пропуск строку звернення до суду. Так, зазначено, що останнім днем для подання позовної заяви щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №374964 від 14 лютого 2023 року слід вважати 24 лютого 2023 року, а апеляційна скарга зареєстрована 27.03.2023 року, тобто з пропуском строку звернення до суду. По суті позовних вимог вказує, що в діях громадянина ОСОБА_1 було встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом будучи позбавленим права керування.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 374964 від 14 лютого 2023 року ОСОБА_1 було визнано винним в тому, що він 02 лютого 2023 року о 18 год. 35 хв. по вулиці Миколаївська дорога міста Одеса, керував транспортним засобом марки «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 06 вересня 2022 року, чим порушив пункт 2.1 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за частиною 4 статті 126 КУпАП, та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Суворовського районного суду міста Одеси від 06 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 , позивача у справі, притягнуто до відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та позбавлено його права керування транспортними засобами на 1 рік, набрала законної сили 14 лютого 2023 року, суд дійшов висновку, що станом на момент керування ОСОБА_1 , позивачем у справі, транспортним засобом, тобто 02 лютого 2023 року, він був таким, який не позбавлений права керування транспортними засобами, та у поліцейського не було законних підстав для винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 , позивача у справі, до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП.

Надаючи висновку суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт вказує про наявність підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Так, частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами .

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть установлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів(ч. 3 ст. 122 КАС України).

Стаття 286 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Частина друга зазначеної статті встановлює, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Положеннями ст.289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності законодавцем встановлено десятиденний строк звернення до суду з адміністративним позовом, який відраховується з дня ухвалення відповідного рішення та протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскільки предметом оскарження у справі, яка розглядається, є постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №374964 від 14 лютого 2023 року застосуванню підлягає десятиденний строк звернення до суду з позовом з дня вручення відповідної постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова була винесена 14 лютого 2023 року за участі позивача, про що в постанові міститься підпис, натомість позов подано до суду 22.02.2023 року (згідно конверту щодо направлення кур`єрською службою) та зареєстровано (надійшов до Суворовського районного суду м. Одеси) 27.03.2023 року, що викликало у суду сумніви з приводу дотримання апелянтом строку звернення до суду першої інстанції.

Так, з урахуванням встановлених обставин та доводів апелянта, судом апеляційної інстанції ухвалою суду від 10.06.2025 року витребувано у апелянта підтвердження дати направлення кореспонденції, докази оплати послуг кур 'єрської доставки (фіскальний чек) або ж надати пояснення та навести поважні причини що зумовили пропуск строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали суду, 13.06.2025 року апелянтом надано заяву про приєднання до матеріалів справи відповідних доказів, до якої додано: копію товарного чеку № 58 від 22.02.2023 року, копію листа ТОВ «Двадцять п`ять годин» від 18.09.2023 року та пояснення ОСОБА_1 щодо строків звернення до суду.

Так, надаючи оцінку причинам пропуску строку з урахуванням наданих доказів, колегія суддів приходить до наступного.

Слід зазначити, що діяльність кур`єрських служб з надання послуг доставки поштових відправлень регулюється Законом України "Про поштовий зв`язок", який визначає правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їхніх послуг.

Статтею 1 цього Закону визначено, що оператор поштового зв`язку - суб`єкт господарювання, що здійснює діяльність на території України та у встановленому законодавством порядку надає послуги поштового зв`язку; послуги поштового зв`язку - діяльність оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, у тому числі шляхом надання кур`єрських послуг, визначених цим Законом, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, спрямована на задоволення потреб користувачів.

Статтею 2 Закону України «Про поштовий зв`язок» встановлено, що відносини у сфері надання послуг поштового зв`язку регулюються Конституцією України, цим Законом та іншими актами законодавства.

Статтею 3 Закону України «Про поштовий зв`язок» також встановлено, що основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, зокрема, є забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості, захист інтересів користувачів та операторів поштового зв`язку у сфері надання послуг поштового зв`язку.

Статтею 15 Законом України «Про поштовий зв`язок» визначено, що оператори поштового зв`язку надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства та можуть провадити іншу господарську діяльність у встановленому законом порядку. Оператор поштового зв`язку для надання послуг поштового зв`язку може залучати мережу філій та/або відділень поштового зв`язку іншого оператора поштового зв`язку на договірній основі.

Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 р. № 270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071), затверджені Правила надання послуг поштового зв`язку, які визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Пунктом 6 Правил № 270 визначено, що оператор поштового зв`язку для оформлення приймання, перевезення, доставки та вручення поштових відправлень, поштових переказів та здійснення інших пов`язаних з цим виробничих операцій повинен мати засоби поштового зв`язку, перелік і порядок застосування яких визначається оператором поштового зв`язку.

Оператори поштового зв`язку зобов`язані забезпечувати надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв`язку, умов договору ( пункт 9 Правил № 270).

Пунктом 58 Правил 270 також визначено, що під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток поштового календарного штемпеля.

Дата відбитка поштового календарного штемпеля маркувальної (франкувальної) машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання. Якщо на письмовій кореспонденції, поданій для пересилання, відсутній відбиток поштового календарного штемпеля або зазначена дата не відповідає даті подання її для пересилання, така кореспонденція повертається відправникові для відповідного оформлення.

Так, положеннями п. 62 Правил передбачено, що підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є: поштові марки, наклеєні на письмову кореспонденцію або нанесені типографським способом на поштові конверти, поштові картки; електронні марки; відбитки державного знака, нанесені маркувальними машинами; відбитки про оплату письмової кореспонденції, нанесені друкарським чи іншим способом; розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку.

Колегія суддів звертає увагу, що в судовій практиці неодноразово встановлювались випадки зловживання сторонами процесу, які додавали до процесуальних документів докази надсилання останніх саме кур`єрською службою доставки ТОВ «Двадцять п`ять годин». Прикладом цього є ухвали Верховного Суду від 15 квітня 2024 року (справа №1522/19501/12), ухвала від 16 травня 2024 року (справа №521/9639/20), ухвала від 04 травня 2023 року (справа №521/9336/21), ухвала від 22 січня 2020 року (справа №815/7/18), ухвала від 10 лютого 2022 року (справа № 420/14069/20), ухвала від 29 липня 2021 року (справа №522/9601/19), ухвалі від 04 травня 2023 року (справа № 521/9336/21).

Щодо товарного чеку № 58 від 22.03.2023 року, який надано апелянтом на підтвердження сплати за надання послуг саме 22.02.2023 року, то колегія суддів зазначає, що наданий представником позивача товариний чек №58 підтверджує оплату послуг ТОВ Двадцять п`ять годин готівковими коштами, у той час як згідно наявної у справі поштової накладної (конверту в кому направлявся позов) оплата за послуги кур`єрської доставки здійснена відправником у безготівковій формі.

При цьому, товарний чек, наданий позивачем не відповідає вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки у ньому не вказана посада і прізвище особи, відповідальної за здійснення зазначеної операції і правильність її оформлення, що спричиняє втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Також у графі «найменування товару» зазначено лише "кур`єрські послуги", що свідчить про неможливість ідентифікувати направлення позову до Суворовського районного суду м. Одеси, саме поданій справі згідно із цим товарним чеком, при цьому вказано кількість - 1, ціна 150 грн. із зображенням відтиску печатки ТОВ Двадцять П`ять Годин ().

У відповідності до пункту 1 Правил надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, визначено, що просте поштове відправлення це поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки; реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачою розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку; рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист (рекомендований лист), поштова картка, бандероль, відправлення для сліпих, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення.

Розрахунковий документ - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Водночас з урахуванням наведених вище зауважень слідує, що товарний чек №58, не відповідає Положенню про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13.

Отже наданий апелянтом товарний чек №58 від 22.02.2023 року не можна вважати достатнім, допустимим та достовірним доказом направлення даного позову саме 22.02.2023.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що виключено визначення «розрахунковий документ» - документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071, не впливає на висновок суду стосовно необхідності надання розрахункового документу про оплату послуги поштового зв`язку.

Стосовно тривалості строку між датою, яка вказана в примірнику поштової накладної, як дата відправки (22.02.2023 р.), та датою надходження позовної заяви до суду (27.03.2023 р.), варто зазначити, що за правилами п.1 розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013р. №958 нормативні строки пересилання простої кореспонденції операторами поштового зв`язку (без врахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) : місцевої -Д+2; у межах області та між обласними центрами України -Д+3, пріоритетної -Д+1, де Д -день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкт поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 2,3 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення, тобто колегія суддів ставить під обґрунтований сумнів термін кур`єрської доставки поштової кореспонденції у межах міста Одеса більше місяця.

Посилання апелянта на лист від 18.09.2023 року, в якому зазначено з приводу тривалого строку доставки відправлення та пояснено, що 27.02.2023 близько 09 год. 00 хв. ми намагались вручити відправлення одержувачу, проте в цей час по місту Одеса було офіційно оголошено та тривала повітряна тривога та одержувач, Суворовський районний суд м. Одеси, під час повітряної тривоги не

приймає відвідувачів, тому вручити відправлення було неможливо. Так само нам не

вдалось вручити відправлення 15.03.2023 близько 15 год. 20 хв. тощо, у зв`язку з

оголошеною повітряною тривогою у місті Одеса. Вказане спричинило тривалий термін доставки відправлення одержувачу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки будь-яких доказів цього, не надано, а конверт не міститься відмітки дати намагання вручення листа та відмітки про неможливість доставки та причини.

При цьому, довготривалі повітряні тривоги не можуть бути основною та поважною причиною невручення поштової кореспонденції (кур`єрської доставки) у найкоротший строк, оскільки довготривалі повітряні тривоги не мають постійного та довготривалого характеру, а ТОВ Двадцять П`ять Годин у разі суттєвої затримки строків доставки мало сповістити адресантів про відповідні обставини.

Отже, апелянтом не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду першої інстанції

Так, апеляційний суд акцентує, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" - заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На переконання колегії суддів, представник позивача допустив бездіяльність та не проявляв інтерес щодо поданої позовної заяви, в категорії справ, яка передбачає скорочені строки розгляду, що не відповідає критерію добросовісності учасника справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що у даному випадку на питання пропуску строку було наголошено відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції, проте суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність поважних підстав для його поновлення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності правових підстав для залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Зазначені норми права визначають підстави для залишення адміністративного позову без розгляду у разі пропуску строку звернення до суду без поважних причин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 статті 319 КАС України передбачено, що рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 308, 313, ст.315, 317, 319, 321, 322, 325, 327, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 07 травня 2025 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 24 червня 2025 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова