Справа № 990/220/25
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 червня 2025 року

м. Київ

справа №990/220/25

адміністративне провадження №Зі/990/104/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є., розглянувши заяву про самовідвід судді Блажівської Наталії Євгенівни від розгляду заяви про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Жука Андрія Володимировича від участі у справі № 990/220/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії судів України про оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії судів України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії судів України (далі також - Відповідач, ВККС), у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 17 квітня 2025 року №87/зп-25 про затвердження кодованих результатів практичного завдання (кримінальна та цивільна спеціалізації), виконаного кандидатами на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23 відносно, ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними і скасувати пункти 1, 2, 4 рішення ВККС від 17 квітня 2025 року №89/зп-25 «Про визначення загальних результатів першого етапу кваліфікаційного оцінювання "Складання кваліфікаційного іспиту» та допуск до другого етапу «Дослідження досьє та проведення співбесіди» кандидатів на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних загальних судах у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23 (зі змінами), відносно ОСОБА_1 ;

- визнати ОСОБА_1 такою, яка успішно склала кваліфікаційний іспит з загальною кількістю балів 296,6, що є не меншим 75% максимально можливого балу кваліфікаційного іспиту та допустити до другого етапу кваліфікаційного оцінювання "Дослідження досьє та проведення співбесіди" у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року №94/зп-23.

Ухвалою від 26 травня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів: судді-доповідача - Жука А.В., суддів - Радишевської О.Р., Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М. відкрив провадження у справі та вирішив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження.

Від Вищої кваліфікаційної комісії суддів України надійшла заява про відвід судді Жука А.В.

24 червня 2025 року Верховний Суд постановив ухвалу, якою заяву представника ВККС про відвід судді Жука А.В. визнав необґрунтованою. Передав заяву ВККС про відвід судді Жука Андрія Володимировича до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (далі також - КАС України), для розгляду заяви про відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2025 року визначено для розгляду цієї заяви суддю Блажівську Н.Є.

Суддею Блажівською Наталією Євгенівною 25 червня 2025 року було подано заяву про самовідвід.

Заява судді про самовідвід обґрунтована наявністю підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України, а саме тим, що у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в неупередженості судді.

Проаналізувавши мотиви та обґрунтування поданої заяви про самовідвід, Суд виходить із такого.

14 вересня 2023 року ВККС ухвалила рішення № 94/зп-23, яким оголосила конкурс на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, а саме: в апеляційних судах із розгляду цивільних і кримінальних справ, а також справ про адміністративні правопорушення; в апеляційних судах із розгляду господарських справ; в апеляційних судах із розгляду адміністративних справ.

ОСОБА_2 - рідний брат чоловіка судді Блажівської Н.Є. бере участь у цьому конкурсі як кандидат на посаду судді апеляційного суду із розгляду господарських справ.

Відповідно до пункту 80 Коментарів щодо Бангалорських принципів поведінки суддів суддя має розкрити інформацію з занесенням у протокол і запропонувати сторонам надати свої міркування у двох ситуаціях: по-перше, якщо суддя сумнівається в наявності спірних підстав для самовідводу, і по-друге, якщо незадовго до розгляду справи в суді або під час судового розгляду несподівано виникає певна проблема. Звертаючись до сторін з проханням надати свої міркування, судді слід підкреслити, що він/вона просить у них чи їхніх адвокатів не згоди, а допомоги у вирішенні питання щодо того, чи існують спірні підстави для самовідводу і чи застосовується принцип необхідності за таких обставин. У разі наявності реальних причин для сумнівів ці сумніви зазвичай вирішуються на користь відводу судді.

Враховуючи вищевикладене, як суддя, що входить до складу колегій суддів, визначених для розгляду справ, де предметом спору є вимоги про визнання протиправними та скасування рішень ВККС, прийнятих в рамках проведення конкурсних процедур на посаду суддів апеляційних адміністративних та загальних судів, у судових засіданнях Блажівська Н.Є. розкривала інформацію про те, що рідний брат її чоловіка приймає участь у наведеному вище конкурсі як кандидат на посаду судді апеляційного господарського суду.

За наслідками розкриття такої інформації учасниками відповідних проваджень відводів заявлено не було.

На той момент підстав для подання заяви про самовідвід у тих справах, де була розкрита інформацію, на думку судді Блажівської Н.Є. не було, з огляду на те, що предметом оскарження були рішення ВККС щодо кандидатів на посади суддів апеляційних судів іншої спеціалізації (адміністративна, загальна), тобто відмінної від тієї, в межах якої брат її чоловіка є учасником конкурсу.

20 червня 2025 року в КП "Діловодство спеціалізованого суду" суддя Блажівська Н.Є. ознайомилась зі змістом рішення Верховного Суду від 17 червня 2025 року у справі №990/143/25 за позовом ОСОБА_3 (кандидата на зайняття посади судді в апеляційному адміністративному суді) до ВККС про визнання протиправними та скасування рішень, прийнятих в рамках проведення конкурсу на зайняття кандидатами посади судді апеляційного суду.

У цьому рішенні Верховний Суд аналізував дотримання ВККС Методичних вказівок з оцінювання практичного завдання з адміністративної, господарської та цивільної спеціалізацій, виконаного кандидатами на посади суддів апеляційний суді під час кваліфікаційного іспиту, затвердженими рішенням ВККС від 17 липня 2024 року № 228/зп-24 (далі також - Методичні вказівки). Таким чином, ці ж самі Методичні вказівки застосовувались ВККС при проведенні конкурсу, оголошеного рішенням ВККС № 94/зп-23, до кандидатів на посаду судді апеляційних судів усіх юрисдикцій.

Рішення Верховного Суду у справі №990/143/25, хоч і не набрало законної сили, проте його мотивувальна частина дає можливість зрозуміти, що гіпотетично правові висновки у справах, де предметом аналізу буде рішення ВККС від 17 липня 2024 року № 228/зп-24, яким затверджено Методичні вказівки, можуть впливати на проходження конкурсу кандидатами на посаду апеляційних судів усіх юрисдикцій, як тих участь яких припинена, так і тих, що продовжують участь у таких конкурсних процедурах.

Конкурс на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах, оголошений рішенням ВККС від 14 вересня 2023 року № 94/зп-23, є єдиною процедурою, що охоплює всі спеціалізації та проводиться за спільними умовами. В межах реалізації повноважень щодо конкурсу ВККС звертає увагу на те, що вона керується єдиними нормативно-правовими актами та рішеннями, які визначають порядок організації конкурсу, етапи кваліфікаційного оцінювання та кваліфікаційного іспиту, вимоги до кандидатів, зміст і форму іспитів, а також методику оцінювання. А отже, затверджені документи поширюються на всіх кандидатів, незалежно від спеціалізації.

Так, положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина 3 цієї ж статті).

Недопустима також повторна участь судді в розгляді адміністративної справи з підстав, визначених статтею 37 КАС України.

З огляду на вказані обставини варто звернути увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на справедливий суд, згідно із цією нормою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом". Зміст наведеної статті дає підстави для висновку, що одним з важливих складових елементів справедливого правосуддя є принцип "незалежності та безсторонності судді" при розгляді справи у судовому провадженні, тобто його неупередженості.

Також слід зазначити, що принцип неупередженості (об`єктивності) судді є другим в переліку принципів (першим встановлено незалежність), визначених Бангалорськими принципами поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року. Згідно з цими Принципами об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому, за змістом пункту 2.5 Бангалорських принципів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Крім того, Консультативна рада європейських суддів у пункті 12 Висновку № 1 (2001) наголосила, що судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Саме задля дотримання адміністративними судами наведеного принципу частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому суд звертає увагу на те, що за змістом пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, ніж визначені у цій статті Кодексу, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Як зазначає Європейський суд з прав людини (надалі також - ЄСПЛ) у пункті 49 рішення від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" ("Belukha v. Ukraine", заява № 33949/02) ЄСПЛ дійшов висновку, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50).

Щодо об`єктивного критерію ЄСПЛ зазначає, що під час вирішення питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Водночас Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 4 лютого 2020 року у справі № 908/137/18 звернула увагу на те, що помилково вважати, що щонайменші сумніви щодо упередженості судді є підставою для його виходу з процесу. Так у рішенні 15 жовтня 2009 року у справі "Мікаллеф проти Мальти", ЄСПЛ вказав, що "будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись" (Micallef v. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж "Межнаріч проти Хорватії" ЄСПЛ звернув увагу на те, що "слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною" (Meznaric v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Проте, варто врахувати, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру").

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" від 9 квітня 2013 року зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. "Пуллар проти Сполученого Королівства", 10 червня 1996 року, § 32, Звіти 1996-111).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Поряд із цим, загальноприйнятим критерієм для відводу судді є існування обґрунтованих сумнівів у його неупередженості. Поведінка судді в таких ситуаціях оцінюється з позиції гіпотетично стороннього (розумного, незалежного) спостерігача, щоб підкреслити об`єктивний характер критерію, який ґрунтується на необхідності забезпечити громадську довіру до судових органів та який не передбачає лише оцінку компетентності або роботи його судді колегами. Суддя може бути абсолютно об`єктивним в обставинах, які, проте, викликають обґрунтовані підозри в упередженості, що потребує відводу судді.

У пункті 56 Коментарів щодо Бангалорських принципів поведінки суддів зазначено, що неупередженість пов`язана не лише з фактичною відсутністю ознак упередженості та наявності упереджених міркувань, але і з враженням відсутності таких ознак. Такий двоїстий аспект можна виразити за допомогою часто повторюваного вислову, що правосуддя має бути не лише здійсненим, але й однозначно сприйматися як здійснене. Критерій, який зазвичай застосовується, полягає в тому, чи виникли б у розумного спостерігача, який реалістично і практично дивиться на справу, побоювання щодо браку об`єктивності з боку судді. Питання в тому, чи існують побоювання щодо упередженості, має вирішуватися з точки зору розумного спостерігача.

У контексті наведеного варто звернути увагу на те, що суддя Блажівська Н.Є. не має жодних упереджень як у контексті розгляду цієї категорії справ, так і щодо розгляду заяви щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви про відвід судді Жука А.В. Однак у стороннього спостерігача, з огляду на наведені вище обставини, можуть гіпотетично виникнути сумніви в неупередженості судді при розгляді таких спорів.

Необхідно підкреслити й те, що у контексті останньої практики на рівні Касаційного адміністративного суду Верховного Суду є різні підходи щодо наявності (відсутності) підстав для самовідводу (відводу) суддів у справах про оскарження рішень ВККС кандидатами на посаду судді апеляційного суду.

Так, зокрема, у справі №990/214/25 суддя подав заяву про самовідвід у справі за позовом кандидата на посаду судді загального апеляційного суду з тих підстав, що він пов?язаний фактично сімейними стосунками та спільним побутом з кандидаткою на посаду судді апеляційного адміністративного суду. Цю заяву Верховний Суд задовольнив.

Натомість інший суддя, що входив до складу колегії суддів для розгляду цієї справи №990/214/25, дружина якого є кандидаткою на посаду судді адміністративного суду, Жук А.В. самовідвід не заявляв. В окремій думці у цій справі вказав, що у справах, де кандидатами на посаду суддів апеляційних адміністративних судів заявлені позовні вимоги про оскарження рішень ВККС України він заявив самовідводи на підставі пунктів 2, 4 частини першої статті 36 КАС України й вони були задоволені ухвалами Верховного Суду у відповідних справах (справи №№ 990/175/25, 990/156/25, 990/164/25). Також зазначено, що як у нього, так і у інших суддів за подібних обставин, немає підстав, передбачених статтею 36 КАС України для заявлення самовідводів у справах, де позивачами виступають кандидати на посади суддів апеляційних судів інших юрисдикцій та вони оскаржують відповідні рішення ВККС України про затвердження кодованих і декодованих результатів виконання практичного завдання учасниками конкурсу на зайняття вакантних посад суддів в апеляційних судах.

Таким чином, у всіх справах питання з подібним змістом правовідносин щодо наявності чи відсутності підстав для відводу чи самовідводу конкретного судді (суддів) вирішується й вирішувалось Верховним Судом у складі колегії суддів.

Натомість, за змістом частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує таке питання одноособово.

Як зазначає Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у "Справі Гаусшильдта", найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Зважаючи на все вищевикладене суддею Блажівською Н.Є. у заяві про самовідвід, Суд дійшов висновку, що вирішення суддею Блажівською Н.Є. питання про наявність чи відсутність підстав для відводу судді Жука А.В. за умов, коли наведені обставини також можуть викликати у стороннього спостерігача сумніви в неупередженості судді Блажівської Н.Є., може викликати у стороннього спостерігача, а також у суспільства загалом сумнів в неупередженості судді, а судовій владі повинні довіряти не лише сторони у справі, а й суспільство в цілому.

Повідомлені суддею Блажівською Н.Є. обставини не впливають на об`єктивність чи неупередженість суду як при розгляді відповідної категорії спорів загалом, так і щодо розгляду цієї заяви, і не свідчать про особисту зацікавленість в результаті розгляду. Проте, з огляду на зазначені вище критерії, зокрема, положення Бангалорських принципів поведінки суддів та пункту 4 частини першої статті 36 КАС України для уникнення будь-яких, навіть щонайменших, сумнівів у стороннього спостерігача в неупередженості чи будь-яких інших сумнівів в об`єктивному вирішенні спору, а також з метою сприяння забезпечення дотримання найвищих стандартів довіри громадськості до судової влади суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід судді Блажівської Н.Є. від розгляду заяви про відвід судді Жука А.В.

Відповідно до частини першої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Керуючись частиною першою статті 36, статтею 40 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити заяву судді Блажівської Наталії Євгенівни про самовідвід.

2. Відвести суддю Блажівську Наталію Євгенівну від розгляду заяви про відвід судді Жука А.В.

3. Передати заяву Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про відвід судді Жука Андрія Володимировича до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Н.Є. Блажівська