Справа № 580/8379/24
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року

м. Київ

справа №580/8379/24

адміністративне провадження № К/990/45729/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції за матеріалами електронної справи адміністративну справу №580/8379/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол"

до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни, приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича

про визнання протиправним та скасування індивідуальних актів, визнання протиправною бездіяльності та повернення коштів,

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол"

на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року (головуючий суддя: Кузьменко В.В., судді: Василенко Я.М., Ганечко О.М.).

УСТАНОВИВ:

І. Історія справи

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лєтол" (далі - ТОВ «Лєтол») звернулося до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни, приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича, у якому просило:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича щодо пред`явлення до примусового виконання постанови приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича від 28 серпня 2023 року ВП №72633698 про стягнення з боржника основної винагороди;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни від 13 серпня 2024 року ВП №75787534 про відкриття виконавчого провадження;

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни щодо звернення стягнення грошових коштів з товариства з обмеженою відповідальністю «Лєтол» () у сумі: 416490,60 грн згідно з платіжною інструкцією від 13 серпня 2024 року №O8DC0C8G5L у межах виконавчого провадження №75787534;

- зобов`язати приватного приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяну Петрівну повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Лєтол» грошові кошти у сумі: 416490,60 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням окружного суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року вказану апеляційну скаргу залишено без руху, позаяк судом установлено, що вона подана після закінчення строків, установлених статтею 287 КАС України. Так, судом установлено, що оскаржуване рішення отримано апелянтом 6 вересня 2024 року, а апеляційну скаргу подано лише 27 вересня 2024 року, тобто з пропуском десятиденного строку. З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції установив позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для подання до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку, вказавши поважні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

На виконання вимог вказаної ухвали суду, позивачем було направлено до суду клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, де висловлено доводи щодо пропуску строку оскарження з поважних причин з огляду на перебування директора ТОВ "Лєтол" у відпустці.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Лєтол" про поновлення строку на апеляційне оскарження та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Лєтол" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2024 року.

Ухвалюючи вказане судове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що недоліки в організації робочого процесу не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити судове рішення в межах встановленого законодавством строку. У підсумку суд апеляційної інстанції вказав, що апелянтом не наведено дійсно істотних доводів та підстав, які унеможливили своєчасне звернення з апеляційною скаргою до суду.

Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, ТОВ "Лєтол" звернулось із касаційною скаргою на неї до Верховного Суду.

У поданій касаційній скарзі ТОВ "Лєтол" просить скасувати оскаржуване судове рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

На обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції при розгляді цієї справи, здійснивши перехід з загального у письмове провадження, не повідомив позивача про дату і час наступного судового засідання, що на переконання останнього, ввело його в оману щодо процедури та строків оскарження. Поряд з цим скаржник зауважує, що, на його переконання, судом апеляційної інстанції необґрунтовано не було враховано обставини перебування директора ТОВ "Лєтол"у відпустці з 9 до 20 вересня 2024 року і ту обставину, що після виходу директора з відпустки, ним було укладено договір з адвокатом щодо підготовки апеляційної скарги у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Від відповідачів надійшли відзиви на касаційну скаргу, в яких останні наголошували на обґрунтованості оскаржуваного судового рішення та просили відмовити у задоволенні касаційної скарги.

ІІ. Мотиви Верховного Суду

Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із такого.

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з ухвалою Верховного Суду від 10 грудня 2024 року, касаційне провадження у цій справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, що є підставою касаційного оскарження згідно з частиною третьою статті 328 КАС України.

В контексті порушеного питання Верховний Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги встановлено статтею 296 КАС України, строки подання скарги - статтею 295 цього Кодексу.

Статтею 295 КАС України встановлені загальні правила обчислення строку на апеляційне оскарження.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.

Відповідно до частини шостої статті 287 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Статтею 271 КАС України встановлено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до положень частин першої і п`ятої статті 251 КАС України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Системний аналіз положень КАС України дає підстави для висновку, що право на апеляційне оскарження реалізується у спосіб подання в установленому порядку апеляційної скарги.

Умовою прийнятності апеляційної скарги до розгляду є її відповідність вимогам щодо форми і змісту, які визначені у статті 293 КАС України, а також дотримання термінів її подачі, обов`язкове подання переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, у тому числі і в частині сплати судового збору та, у разі пропуску строку на апеляційне оскарження, подання відповідного клопотання про його поновлення.

У випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку на оскарження в кожній конкретній справі залежить від вказаних у заяві причин, підтверджених відповідними засобами доказування.

Стаття 287 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, та частина шоста якої встановлює спеціальні у відношенні до статті 295 КАС України строки на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення).

Однак загальний аналіз статті 287 КАС України дає підстави для висновку про те, що нею, на відміну від частини п`ятої статті 270 КАС, не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 КАС України.

Отже, причини пропуску строку на апеляційне оскарження у справах цієї категорії підлягають оцінці на предмет їх поважності в загальному порядку, передбаченому КАС України, із урахуванням визначених частиною шостою статті 286 КАС України особливостей, і суд апеляційної інстанції не обмежений у повноваженні щодо поновлення цього строку за наявності відповідних підстав.

Відповідно до матеріалів електронної справи рішення суду першої інстанції було складене та підписане в порядку письмового провадження 5 вересня 2024 року.

27 вересня 2024 року позивачем через підсистему «Електронний Суд» подано до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2024 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме, зазначено про необхідність надати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, в якій вказати підстави для його поновлення.

На виконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк, апелянтом подано до суду заяву про усунення недоліків.

Відмовляючи оскаржуваною ухвалою від 28 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку на апеляційне оскарження та у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою, суд апеляційної інстанції встановив, що апелянт не надав належних доказів, які підтверджують поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Суд констатував, що наведені позивачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, як то перебування директора ТОВ «Лєтол» у відпустці, не є поважними, оскільки, на переконання суду, недоліки в організації робочого процесу не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити судове рішення в межах встановленого законодавством строку. Суд апеляційної інстанції, з-поміж іншого, зазначив, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, оцінивши доводи заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку та відкриття апеляційного провадження.

Надаючи оцінку доводам касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів виходить із такого.

Згідно із частиною першою статті 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (далі - ЄСІТС).

Вища рада правосуддя 17 серпня 2021 року затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем ЄСІТС (Електронний кабінет, Електронний суд, відеоконференцзв`язок). З 05 жовтня 2021 року офіційно почали функціонувати підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистема відеоконференцзв`язку.

У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі. В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

Пунктом 17 підрозділу 2 розділу ІІІ «Підсистема «Електронний кабінет» Положення про порядок функціонування окремих підсистем ЄСІТС визначено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що день належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні, або розписки про отримання копії судового рішення, або довідки про доставку в електронному вигляді рішення суду до Електронного кабінету із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом.

Положеннями частин п`ятої, шостої статті 251 КАС України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса у особи відсутня.

Днем вручення судового рішення є, зокрема: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до матеріалів електронної справи, рішення суду першої інстанції у цій справі доставлено до «Електронного кабінету» позивача 6 вересня 2024 року о 06 год 04 хв (тобто до 17 години), а тому, судове рішення вважається врученим саме - 6 вересня 2024 року.

Відповідно до частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, у випадку цієї справи, перебіг процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, визначений статтею 287 КАС України, розпочався з 6 вересня 2024 року. А тому, останнім днем для подання апеляційної скарги є 17 вересня 2024 року, що свідчить про пропуск відповідачем строку на апеляційне оскарження.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, і після закінчення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їхнього дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин у справі. При цьому доведення поважності причин пропущення строку звернення до суду покладається на особу, яка звертається із апеляційною скаргою та заявою/клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду необхідно виходити з того, що причина пропущення строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, у випадку пропущення строку на апеляційне оскарження судового рішення, підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин пропущення строку звернення до суду з апеляційною скаргою, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних процесуальних дій та підтверджені належними і допустимими доказами.

З огляду на вказане, поновлення встановленого процесуальним законом строку на подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках і лише за наявності обставин об`єктивного та непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.

Як було зазначено вище, позивач був обізнаний про наявність судового провадження у справі № 580/8379/24 й суд першої інстанції виконав процесуальний обов`язок щодо надсилання судового рішення учаснику справи (позивачу).

Суд вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2024 року, як то перебування директора ТОВ «Лєтол» у відпустці з 9 до 20 вересня 2024 року не можна розцінювати як обставини, які об`єктивно унеможливили звернення відповідача з апеляційною скаргою у строки, встановлені законом. На переконання суду, скаржник міг доручити представляти інтереси товариства іншій уповноваженій на те особі.

Приписи статті 44 КАС України передбачають обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина друга), зокрема, виконувати процесуальні дії в установлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Наведеними приписами КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, установлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Неналежна організація процесу з оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб та невиконання позивачем вимог процесуального закону не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а тому не підтверджує наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

До того ж, у пункті 49 постанови від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду вказав, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2024 року на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, оскільки позивач не навів достатніх обґрунтувань та не надав допустимих і переконливих доказів, які б доводили підстави для поновлення йому строку звернення до суду з апеляційною скаргою.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала постановлена судом апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права, що призвело до необґрунтованої відмови у відкритті апеляційного провадження.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, оскільки при ухваленні судового рішення суд апеляційної інстанції порушень норм процесуального права не допустив, то колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лєтол" залишити без задоволення.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

……………………………………

……………………………………

……………………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду