Справа № 460/15020/24
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 червня 2025 року м. Рівне №460/15020/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандмоторс"
доРівненської митниці
про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартостіі товарів,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грандмоторс" (далі ТОВ "Грандмоторс", позивач) звернулося з позовом до Рівненської митниці (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 06.11.2024 №UA204000/2024/000105/1.

Позов обґрунтовано тим, що за наявності усіх необхідних документів декларант позивача звернувся до митного органу для здійснення митного оформлення імпортованого товару, вантажного автомобіля. При визначенні митної вартості товарів декларантом було обрано перший метод - за ціною договору. Позивач стверджує, що відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, здійснено визначення митної вартості товарів за другорядним методом - резервним. Внаслідок цього було прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач вважає, що відповідач необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення числового значення митної вартості імпортованих товарів. Застосування резервного методу для визначення є протиправним та необґрунтованим.

Ухвалою суду 12.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними, оскільки під час проведення відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митницею встановлено наявність в документах неточностей. За таких підстав та відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації. Документи у повному обсязі подано не було. Відповідно, митним органом обґрунтовано та правомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Митну вартість імпортованого товару було визначено на підставі раніше визнаної митницею митної вартості. При цьому, відповідачем використано найменшу вартість із альтернативних, згідно з інформацією, наявною у митниці із врахуванням обсягів товарів, відповідно до рівнів митної вартості ЄАІС Держмитслужби. Отже, рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що прийняте в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. Відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 30.12.2024 відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грандмоторс" ідентифікаційний код юридичної особи 44687558, місцезнаходження: 33013, Рівненська область, Рівненський район, м.Рівне, вул.Кавказька, буд.9А, офіс 216) зареєстроване як юридична особа 04.10.2022.Основний вид діяльності товариства за КВЕД 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами та устакованням.

18 жовтня 2024 року між британською фірмою "PETER&NAT COMMERCIAL LTD", як Продавцем, та ТОВ "Грандмоторс", як Покупцем, було укладено зовнішньоекономічний контракт №GM-715 (далі - також Договір), відповідно до умов якого, Продавець зобов`язується поставити, а Покупець - прийняти і оплатити нові автомобілі та автомобілі, що були у вжитку, сідельні тягачі, причепи, напівпричепи, що були у вжитку, нові i вживані трактори, навантажувачі, автобуси, комбайни, мотоцикли, промислове устаткування, автомобільні деталі, запчастини, пристосування і приналежності, в тому числі кузова для моторних транспортних засобів (далі - "Товар") на умовах DAP-Рівне, DAP-Zhytomyr, DAP-Bila Krynytsia, DAP-Lutsk .

Загальна вартість цього контракту становить 500 000,00 (п`ятсот тисяч) GBP.

Відповідно до п.2.3. Контракту, ціна Товару включає вартість доставки і розвантаження Товару.

Розділом 3 Контракту визначено, що Покупець оплачує вартість Товару шляхом переказу валютних коштів на банківський рахунок Продавця. За погодженням сторін, можливі такі види оплати: передоплата за Товар банківським переказом на рахунок Продавця; оплата за фактом після отримання Товару банківським переказом на рахунок Продавця; оплата Товару в розстрочку; - післяоплата. За загальним правилом оплата Товару здійснюється Покупцем не раніше закінчення дії терміну цього Контракту виключно після отримання письмової вимоги про оплату від Продавця.

На виконання цього Договору Продавцем було поставлено Покупцеві товар: "Автомобіль вантажний марки "MAN", модель "TGS 26.330", номер кузова НОМЕР_1 " за ціною договору за 20800,00 фунтів.

Згідно з експортною митною декларацією №24GBC0DYU9TBSAUAA4 від 29.10.2024 товар був відправлений Продавцем Покупцеві.

Для Покупця також був сформований інвойс на оплату товару №259 від 24.10.2024, який оплачено згідно з платіжною інструкцією №118 від 01.11.2024.

04.11.2024 з метою митного оформлення товару "Автомобіль вантажний марки "MAN", модель "TGS 26.330", номер НОМЕР_2 " та його випуску у вільний обіг на території України, позивачем до митного органу було подано митну декларацію №24UA31U4.

Декларантом обрано перший метод визначення митної вартості - за ціною договору.

Митну вартість товару заявлено в загальному розмірі 20800,00 фунтів.

До митної декларації декларантом долучені такі документи (гр.44 МД): зовнішньо економічний контракт №GM-7158 від 18.10.2024; митну декларацію країни відправлення MRN №24GBC0DYU9TBSAUAA4 від 29.10.2024, інвойс №259 від 24.10.2024, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 22.11.2019, платіжну інструкцію №118 від 01.11.2024 про оплату товару згідно з інвойсом №259 від 24.10.2024, довідкове повідомлення експерта №39 від 04.11.2024.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, відповідачем встановлено розбіжності, що призвело до сумнівів у достовірності наданих відомостей.

У зв`язку з цим, з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості імпортованого товару, відповідачем позивачу було направлено письмову вимогу щодо необхідності надання додаткових документів.

06.11.2024 позивачем було повідомлено відповідача про те, що усі необхідні документи були надані.

06.11.2024 за результатами аналізу поданої митної декларації та доданих до неї документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2024/000105/1.

Рішення від 06.11.2024 №UA204000/2024/000105/1 містить опис підстав для коригування митної вартості:

"І. Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки подані до митного оформлення документи містять неточності:

- Платіжна інструкція від 01.11.2024 №118 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний транспортний засіб, оскільки платіжна Інструкція в іноземній валюті це розпорядження щодо виконання платіжної операції та не є підтвердженням фактичного переказу коштів на рахунок продавця. Будь яких інших банківських платіжних документів до митного оформлення не надано;

- Згідно наявної Інформації в Журналі пункту пропуску ЄАІС, перевізником транспортного засобу є ТОВ "Грандмоторс", який також являється імпортером оцінюваного транспортного засобу. Згідно інвойсу від 24.10.2024 №259, умови поставки оцінюваного транспортного засобу DAP Рівне (UA). Ціна DAP (DAP price) означає, що контрактна (фактурна вартість) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів і вартості доставки (фрахту) до зазначеного пункту призначення. З огляду на переміщення товару власними силами імпортера, при розрахунку митної вартості не включено витрати на транспортування оцінюваного товару, які були понесені ТОВ "Грандмоторс", що є недотриманням частини 10 статті 58 МКУ;

- Подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 22.11.290503 містить відомості про фірму, на яку зареєстрований транспортний засіб, які не кореспондуються із відомостями про покупця та продавця, заявленими декларантом;

- Копія митної декларації країни відправлення від 29.10.2024 Nє24GBC0DYU9TBSAUAA4 не містить жодних відміток митниці відправлення. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості.

II. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про рівень митної вартості аналогічного за технічними характеристиками транспортного засобу, митна вартість якого визнана митним органом за митною декларацією від 01.11.2024 №24UA96U8, - 48000 EUR.

III. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) транспортні (перевізні) документи; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) банківські платіжні документи, що стосуються заявленого до митного оформлення товару; 4) копію митної декларації країни відправлення.

IV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (статі 59-61 Митного кодексу України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість товару визначено на підставі цінової інформації про вартість товарів, митне оформлення якого здійснено за митною вартістю вищою, ніж заявлена декларантом, за митною декларацією від 01.11.2024 №24UA96U8 - 48000 EUR.

Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 40346,40 GBP, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 2158463,81грн (40346,40 GBP*53,4983UAH/GBP)".

За наслідками прийняття вказаного рішення про коригування митної вартості товарів складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2024/000804.

Випуск у вільний обіг товарів здійснено за МД №24UA96U1 від 06.11.2024 із використанням положень частини 7 статті 55 МКУ. Сума додатково нарахованих митних платежів внаслідок коригування митної вартості товару становить 336629,66 грн.

Вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із частинами першою-третьою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України перебачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

В силу вимог частини шостої цієї ж статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

А за правилами частини сьомої цієї статті, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, то заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України визначає такі методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою-другою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини п`ятої цієї статті, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами частини першої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

В силу вимог частини другої цієї статті метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажом на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною одинадцятою статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною дев`ятою статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові, але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності у нього небезпідставних підозр з приводу достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- або надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- неправильно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як встановлено судом, у графі 33 оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем вказано, що подані до митного оформлення документи містять неточності, водночас, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать на користь висновку про необґрунтованість такого рішення відповідача.

Так, щодо зазначення відповідачем, що "Платіжна інструкція від 01.11.2024 №118 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний транспортний засіб, оскільки платіжна Інструкція в іноземній валюті це розпорядження щодо виконання платіжної операції та не є підтвердженням фактичного переказу коштів на рахунок продавця. Будь яких інших банківських платіжних документів до митного оформлення не надано", суд зауважує таке.

Законом України "Про платіжні послуги" від 30.06.2021 №1591-IX уведено в дію новий порядок виконання платіжних операцій, яким фактично замінено платіжні доручення платіжними інструкціями. По суті платіжні інструкції замінили розрахункові документи, які подавалися на переказ коштів.

Додатково на вимогу посадової особи митниці декларантом було надано роздруківку SWIFT-платежу, що повністю кореспондується зі здійсненою платіжною операцією.

Таким чином, твердження посадової особи митниці щодо непідтвердження фактичного переказу коштів на рахунок продавця суперечить матеріалам справи.

Щодо наступного твердження посадової особи митниці, а саме: "Згідно наявної Інформації в Журналі пункту пропуску ЄАІС, перевізником транспортного засобу є ТОВ "Грандмоторс", який також являється імпортером оцінюваного транспортного засобу. Згідно інвойсу від 24.10.2024 №259, умови поставки оцінюваного транспортного засобу DAP Рівне (UA). Ціна DAP (DAP price) означає, що контрактна (фактурна вартість) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів і вартості доставки (фрахту) до зазначеного пункту призначення. З огляду на переміщення товару власними силами імпортера, при розрахунку митної вартості не включено витрати на транспортування оцінюваного товару, які були понесені ТОВ "Грандмоторс", що є недотриманням частини 10 статті 58 МКУ" - суд зазначає, що це твердження спростовується змістом зовнішньоекономічного контракту №GM-715 від 18.10.2024, зокрема пунктом 2.3, яким визначено, що ціна товару включає в себе вартість доставки та розвантаження товару. Сам контракт наданий декларантом до митного оформлення, що підтверджено змістом графи 44 митної декларації №24UA31U4 (документ під кодом 4100).

В оспорюваному рішенні посадовою особою відповідача зазначено, що "Подане до митного оформлення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 22.11.290503 містить відомості про фірму, на яку зареєстрований транспортний засіб, які не кореспондуються із відомостями про покупця та продавця, заявленими декларантом".

З цього приводу судом встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 22.11.2019 містить дані, що "цей документ не є підтвердженням права власності, там вказано хто несе відповідальність за реєстрацію та оподаткування транспортного засобу", відповідно твердження посадової особи митниці суперечить змісту та формі самого документа, виданого компетентним органом країни реєстрації, а сам документ містить належні відомості про товар транспортний засіб марки "MAN", модель "TGS 26.330", номер НОМЕР_2 .

Відтак, твердження митного органу про те, що у наведеному документі мали бути вказані дані продавця, "PETER&NAT COMMERCIAL LTD", або покупця, ТОВ "ГРАНДМОТОРС", не відповідає змісту та формі документу, виданого компетентним органом Великої Британії.

Отже, такі доводи Рівненської митниці є необґрунтованим та безпідставними.

Щодо доводів митного органу про те, що "Копія митної декларації країни відправлення від 29.10.2024 Nє24GBC0DYU9TBSAUAA4 не містить жодних відміток митниці відправлення. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості", суд зазначає, що декларант не має жодного відношення до питання реєстрації (оформлення) митної декларації країни походження, відповідно не може відповідати за наявність чи відсутність відміток митниці відправлення.

Суд зазначає, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. Митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 Митного кодексу України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів.

Отже, наведений аргумент Рівненської митниці не може бути підставою для коригування митної вартості ввезеного позивачем транспортного засобу, що був у використанні.

Крім того, в оспорюваному рішенні про коригування митної вартості товарів посадовою особою митниці також зазначено як розбіжності та неточності те, що банк отримувача, що зазначений у платіжній інструкції від 01.11.2024 №118 - SANTANDER UK PLC, не кореспондується з банком отримувача, що зазначений у додатково наданому банківському документі SWIFT від 01.11.2024 №241101/001454940, де зазначено банк отримувача - LLOYDS BANK PLC.

З цього приводу суд зазначає, що використання кореспондентських рахунків в іноземній валюті не суперечить нормам чинного законодавства України та є усталеною банківською практикою. При цьому, всі відомості у платіжній інструкції від 01.11.2024 повністю тотожні відомостям у SWIFT-платіжці від 01.11.2024 №241101/001454940 та у зовнішньоекономічному контракті №GM-715 від 18.10.2024 року, зокрема номер банківського рахунку отримувача (гр.59 гр.59 платіжної інструкції та SWIFT), відповідно суд погоджується із доводами позивача, що такі дані дозволяли посадовій особі митниці встановити тотожність платіжних документів та реквізитів отримувача коштів.

Таким чином, вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує на наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Суд констатує, що доказів наявності у поданих до митного оформлення документах неточностей відповідач не надав.

В силу вимог частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Суд наголошує, що подані позивачем до митного оформлення документи не містять неточностей та розбіжностей в числових значеннях митної вартості товару, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та чітко встановлюють його вартість у сумі 20800 фунтів, як і було сплачено позивачем та підтверджено належними і допустимими в розумінні адміністративного судочинства доказами.

Тобто, декларант позивача надав відповідачу усі, передбачені частинами першою-другою статті 53 Митного кодексу України документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Контракт, рахунки-фактури (інвойси) і банківський платіжний документ про оплату імпортованих товарів не місять жодних розбіжностей ні про умови поставки, ні про номенклатуру товарів, ні про їхню ціну.

Навпаки, всі документи складені належним чином, узгоджуються між собою і відображають усі необхідні показники числових значень митної вартості товарів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17, основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст.53) заборонено.

Суд вважає, що дійсною причиною коригування були відомості, які містилися в інформаційних системах про раніше визнану митну вартість аналогічного товару (за маркою та календарним роком виготовлення) - за вищою вартістю, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 01.11.2024 №24UA96U8 в сумі 48000 EUR.

Отже, фактично в основу оспорюваного рішення покладено лише ті обставини, що Рівненська митниця володіє ціновою інформацією щодо митної вартості товару за митною декларацією від 01.11.2024 №24UA96U8 в сумі 48000 EUR.

Суд зауважує, що вказана митна декларація не була долучена відповідачем до відзиву, а отже відсутня можливість встановити який саме товар по ній розмитнювався, з якими характеристиками, яким обсягом (кількістю), а також на яких саме умовах.

Суд зазначає, що інформація щодо вартості аналогічних товарів не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в інформаційних системах мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем вартості такого товару згідно з даними інформаційної системи, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Разом з тим, на підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів відповідач у своєму рішенні не наводить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише дату та номер МД, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

За наведеного, суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача не відповідає ні вимогам законності, ні вимогам обґрунтованості.

Отже, вищенаведене не є та не може являтися обґрунтованою правовою підставою для витребування у декларанта додаткових документів та коригування митної вартості товарів.

Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення надав відповідачу усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів та протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Також суд зауважує на тому, що відповідно до частини другої статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Частиною третьою статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57).

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 57 Митного кодексу України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

З приводу цього суд зазначає, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товару почергово, а лише містить загальні формулювання щодо неможливості їх почергового використання. Таким чином, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що зазначену процедуру було проведено, як і тому, що останнім здійснювався саме послідовний вибір методу.

За правилами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У силу вимог частини другої цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що Рівненською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товарів у митній декларації, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено.

Отже, оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень.

За наведеного, позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Враховуючи вимоги частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 5049,44грн підлягають стягненню на корить позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо стягнення витрат на переклад в розмірі 2000,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до положень пункту першого частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати за письмовий офіційний переклад письмових доказів.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

На підтвердження понесення витрат на письмовий переклад документів з англійської мови на українську мову, які надані ПП "Бюро перекладів "АДВАНС", позивачем до матеріалів справи долучено: рахунок №85-24 від 25.11.2024 за перекладацькі послуги, всього на суму 2000,00грн; платіжну інструкцію №1552 від 26.11.2024 на суму 2000,00грн із призначенням платежу: "Оплата за послуги письмового перекладу згідно з рахунком №85-24 від 25 листопада 2024 без ПДВ".

Таким чином, витрати, пов`язані із залученням перекладача, підтверджені позивачем належним чином, а тому такі у сумі 2000,00грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандмоторс" до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 06.11.2024 №UA204000/2024/000105/1.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандмоторс" за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судові витрати зі сплати судового збору у сумі 5049 (п`ять тисяч сорок дев`ять) гривень 44коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грандмоторс" за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судові витрати, пов`язані із залученням перекладача, у сумі 2000 (дві тисячі) гривень 00коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Грандмоторс" (вул.Кавказька, буд.9А, оф.216, м.Рівне, Рівненська область, 33013; ідентифікаційний код юридичної особи 44687558).

Відповідач: Рівненська митниця (вул.Соборна, буд.104, м.Рівне, Рівненська область, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 43958370).

Рішення складено 25 червня 2025 року.

Суддя О.М. Дудар