Справа № 380/11778/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23 червня 2025 рокусправа № 380/11778/25
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Коморний О.І., перевірив позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти.

Встановив:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти.

Ухвалою від 12 червня 2025 року залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою від 23.06.2025 відмовлено у відстроченні сплати судового збору.

Через канцелярію суду 23.06.2025 позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду.

В обґрунтування заяви зазначає, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, до сьогоднішнього дня. Просить врахувати те, що в Україні триває війна, Військова частини НОМЕР_1 була створена на підставі Закону України Про основи національного спротиву та безпосередньо задіяна у відверненні загрози та відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки України. Таким чином, Військової частини НОМЕР_1 входить до складу Збройних Сил України та відповідно до пункту другого Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 залучена до здійснення передбачених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів і повноважень, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Підтримання високого рівня обороноздатності є найвищим державним інтересом і однією з найбільш захищених конституційних цінностей України. Захист суверенітету та територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу (частина перша статті 17 Основного Закону України). Військова частина НОМЕР_1 з 09.06.2022 вибувши з пункту постійної дислокації повним особовим складом по теперішній час на різних (визначених вищим військовим командуванням) ділянках північного та східного фронту бере безпосередню участь у бойових діях, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Зазначає, згідно бойового розпорядження від 12.05.2024 № 15/1625/дск у період з 12 травня 2024 року перебуває на виконанні бойових завдань в зоні бойових дій на території Запорізької області в підпорядкуванні ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », поза межами свого пункту постійної дислокації, зокрема виконує бойові розпорядження від 21.05.2024 № 1/12/1481/дск, від 17.01.2025 № 132-т, від 25.01.2025 № 8-т, від 07.02.2025 № 304-т, від 11.02.2025 № 15-т та інші. Вказані обставини свідчать про пропуск строку звернення до суду за захистом інтересів військової частини НОМЕР_1 з поважних причин, а тому позивач з урахуванням надмірного навантаження на Збройні Сили України, маючого стійку тенденцію до зростання, забезпечення позивачем захисту територіальної цілісності та недоторканості України, виконання завдань за призначенням в районах ведення бойових дій, відбиття збройної агресії з боку збройних формувань російської федерації, значним збільшенням документообігу, виконанням різноманітних першочергових завдань в інтересах обороноздатності країни. На підставі наведеного, просить суд поновити строк для подання позовної заяви.

Згідно частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Предметом цього спору є стягнення з ОСОБА_1 надміру виплачені суми додаткової винагороди.

Як вже встановлено, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.12.2024 № 340 відповідач виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 .

Як зазначено позивачем у позові, службовими розслідуваннями у військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_3 проведеними за наслідками аудиторської перевірки встановлено неправомірність нарахування та виплати додаткової винагороди з розрахунку 100 000 гривень та розпорядженням командира військової частини НОМЕР_3 № 1626/589/ОКП від 17.01.2025 (вх. № 449 від 17.01.2025) зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 невідкладно організувати та вжити заходи щодо прийняття управлінського рішення щодо повернення в бюджет України збитків (втрат) для держави через безпідставно виплачені суми додаткової винагороди у період дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , які не набули права на винагороду з розрахунку 100 тис. грн. у місяць. Також даним розпорядження дано вказівку командиру військової частини НОМЕР_1 організувати претензійно-позовну роботу у випадках, якщо окремі військовослужбовці вже вибули з особового складу військової частини. На виконання розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 № 1626/589/ОКП від 17.01.2025 (вх. № 449 від 17.01.2025), у військовій частині НОМЕР_1 видано наказ (з основної діяльності) № 41 від 21.01.2025 «Про внесення змін до наказів командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди».

Отже, 05.12.2024 ОСОБА_1 виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 , а за наслідками аудиторської перевірки, що відбулася у січні 2025 року, встановлено неправомірність нарахування та виплати додаткової винагороди.

Отже, спірні правовідносини виникли ще у 2024 році та відомі позивачу з січня 2025 року.

Разом з тим, вперше до суду позивач звернувся лише 11.06.2025.

Невжиття позивачем активних дій шести місяців (від часу звільнення відповідача) чи п`яти місяців (від часу проведення аудиторської перевірки) свідчить про пасивність поведінки у здійсненні права на пред`явлення позову.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, Указами Президента України воєнний стан неодноразово продовжувався. Станом на момент вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду з даним позовом воєнний стан в Україні триває.

Варто наголосити, що після затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, будь-яких змін в аспекті перебігу процесуальних строків та їх обчислення до КАС України не вносилось.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Отже, саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу такого органу, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Позивачем не зазначено та не підтверджено жодними доказами, як саме запроваджений воєнний стан унеможливив своєчасне звернення до суду, адже, по перше: позовна заява від імені Військової частини НОМЕР_1 підписана представником Військової частини, полковником запасу ОСОБА_2 , який діє на підставі наказу №9 від 11.03.2022; однак доказів відрядження ОСОБА_2 в район ведення бойових дій чи будь-яких інших підстав неможливості звернення до суду з даною позовною заявою у період з грудня 2024 року по 11.06.2025 року ні у заяві про поновлення строку, ні у заяві на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху не зазначено та судом встановлено.

З наведеного слідує висновок, що неналежна організація процесу щодо зверненням з позовною заявою до суду з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Позивач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 26.09.2022 року у справі №560/403/22, від 03.11.2022 року у справі №560/15534/21, від 22.12.2022 року у справі №380/19423/21 та від 18.01.2023 року у справі №200/7384/19-а.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 року по справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з підготовкою до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Втім, покликання позивача на введення воєнного стану, як причину пропуску строку звернення до суду, без посилання на конкретні обставини, які є об`єктивно непереборними та такими, що перешкоджали зверненню до суду упродовж двох років, не можуть бути визнані судом поважними.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Згідно ч.ч.1, 2 вказаної статті, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи пропуск встановленого законом тримісячного строку звернення до суду з вищевказаними вимогами та відсутність обґрунтованого клопотання для визнання причин пропуску поважними, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування процесуальних наслідків, передбачених п.1 ч.4 ст.169 КАС України, а саме повернення позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 122, 123, 169, 243, 248, 256 КАС України, -

постановив:

1. У задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

2. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти - повернути позивачеві разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею.

СуддяКоморний Олександр Ігорович