Справа № 380/17696/24
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 рокусправа № 380/17696/24
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного Спеціалізованого Господарського Підприємства «Ліси України» в особі філії «Самбірське лісове господарство» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Державне Спеціалізоване Господарське Підприємство «Ліси України» в особі філії «Самбірське лісове господарство» (місцезнаходження: вул. Дрогобицька, 2, м. Старий Самбір, Самбірський район, Львівська область, 82000; код ЄДРПОУ ВП: 45001554) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 07 серпня 2024 року №34566/13-01-04-11-05 форми «Ш» на суму штрафних санкцій в розмірі 102224,33 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 20 травня 2022 року №22168/13-01-04-11-05 форми «Ш» на суму штрафних санкцій в розмірі 2445,02 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 20 травня 2022 року №22169/13-01-04-11-05 форми «Ш» на суму штрафних санкцій в розмірі 850,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржувані ППР є протиправними, оскільки контролюючий орган пропустив строки давності, встановлені статтею 102 Податкового кодексу України (ПКУ), для нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань, що виникли у 2020-2021 роках. Також позивач стверджує, що під час реорганізації його попередника ДП «Самбірське ЛГ» відповідач не заявив свої вимоги у встановлений законодавством двомісячний строк для кредиторів, а на момент завершення реорганізації податковий борг був відсутній. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді від 09.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що реорганізація платника податків не звільняє його правонаступника від виконання податкових обов`язків. Повідомляє, що строки давності, визначені статтею 102 ПК України, були зупинені на період дії карантину, встановленого через COVID-19 (з 18.03.2020 до 01.07.2023), та на період дії воєнного стану (з 17.03.2022 до 01.08.2023). Таким чином, на момент проведення камеральної перевірки (24.04.2024) та винесення ППР (20.05.2024) 1095-денний строк не сплив. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Державне Спеціалізоване Господарське Підприємство «Ліси України» в особі філії «Самбірське лісове господарство» (код ЄДРПОУ ВП: 45001554), зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та є платником податку на додану вартість.

Головним управлінням ДПС у Львівській області 24 квітня 2024 року проведено камеральну перевірку позивача як правонаступника ДП «Самбірське лісове господарство» та ДП «Боринське лісове господарство».

Перевіркою встановлено порушення термінів сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів, граничні строки сплати яких припадали на період з 20.02.2021 по 21.05.2021.

За результатами перевірки було складено Акт №18134/13-01-04-11-05/45001554 від 24.04.2024.

У висновку Акту, зазначено про те, що ДП «Самбірське ЛГ» () та ДП «Боринське ЛГ» (), правонаступником яких є ДП «Ліси України» в особі філії «Самбірське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» () несвоєчасно сплачено узгоджені суми податкових зобов`язань з рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів.

Не погодившись із висновками, відображеними посадовими особами ГУ ДПС у Львівській області в Акті, філією «Самбірське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» подано відповідні заперечення до Акту.

20 травня 2024 року ГУ ДПС у Львівській області винесено податкові повідомлення рішення, а саме:

- від 20 травня 2024 року №22162/13-01-04-11-05 форми «Ш» на суму штрафних санкцій в розмірі 168358,52 грн;

- від 20 травня 2024 року №22168/13-01-04-11-05 форми «Ш» на суму штрафних санкцій в розмірі 2445,02 грн;

- від 20 травня 2024 року №22169/13-01-04-11-05 форми «Ш» на суму штрафних санкцій в розмірі 850,00 грн.

Із зазначеними ППР позивач не погодився та оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.

Рішенням ДПС України від 01.08.2024 №23483/6/99-00-06-03-02-06 «Про результати розгляду скарги», адміністративну скаргу ДП «Ліси України» в особі філії «Самбірське лісове господарство» задоволено частково.

Керуючись главою 4 ПК України, ДПС України залишила без змін ППР ГУ ДПС у Львівській області від 20.05.2024:

- №22168/13-01-04-11-05 форми «Ш» на суму штрафних санкцій в розмірі 2445,02 грн;

- №22169/13-01-04-11-05 форми «Ш» на суму штрафних санкцій в розмірі 850,00 грн.

Також ДПС України скасувала ППР ГУ ДПС у Львівській області від 20.05.2024 №22162/13-01-04-11-05 в частині застосування штрафних санкцій на суму 68138,19 грн (168358,52 грн 102224,33 грн), в іншій частині вказане ППР залишено без змін.

Листом від 07.08.2024 №6/13-01-04-11-06 ГУ ДПС у Львівській області надіслало до філії «Самбірське лісове господарство» ДП «Ліси України» ППР форми «Ш» від 07.08.2024 №34566/13-01-04-11-05, винесене відповідно до акту про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів від 24.04.2024 №18134/13-01-04-11-05/45001554, з врахуванням рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 01.08.2024 №23483/6/99-00-06-03-02-06.

Не погодившись зі вказаними вище податковими повідомленнями рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України), який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю перелічені у ст. 62 ПК України, згідно якої до них, серед іншого відноситься здійснення податкового контролю шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути: 1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків); 2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних; 3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах; 4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні»; 5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу; 6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки; 7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу; 8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу; 9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу; 10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу; 11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти; 12) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.14 статті 141 цього Кодексу, а також своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до підпункту 177.5.1-1 пункту 177.5 статті 177 цього Кодексу.

Предметом спору у цій справі є правомірність податкових повідомлень-рішень, якими до позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань. Ключовими доводами позивача є сплив строків давності та порушення процедури пред`явлення вимог під час реорганізації.

Так, як встановлено судом, податковим органом проведено камеральну перевірку щодо порушення граничних термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів Філією «Самбірське лісове господарство» ДП «Ліси України» () правонаступника ДП «Самбірське ЛГ» () та ДП «Боринське ЛГ» () по кодах платежів 13010100, 13010200, визначеного відповідно до пункту 257.5 ст.257 ПК України.

В результаті проведеної перевірки встановлено, що ДП «Боринське ЛГ» () та ДП «Самбірське ЛГ» (), правонаступником яких є ДП «Ліси України» в особі Філії «Самбірське лісове господарство» ДП «Ліси України» () несвоєчасно сплачено податкові зобов`язання з рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів по коду платежу 13010100 Рудківської ТГ та кодах 13010100, 13010200 Боринської ТГ, чим порушено вимоги п. 57.1 ст 57, п. 257.5 ст. 257 ПК України.

У зв`язку із чим, контролюючим органом і були прийняті спірні у цій справі податкові повідомлення-рішення від 20 травня 2024 року та від 07 серпня 2024 року.

Щодо доводів позивача про застосування строків давності (стаття 102 ПКУ), суд зазначає таке.

Загальне правило, встановлене пунктом 102.1 статті 102 ПК України, передбачає, що контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати таких зобов`язань.

Позивач стверджує, що цей строк сплив, оскільки зобов`язання стосуються періоду 2020-2021 років, а ППР винесені у травні 2024 року та серпні 2024 року. Однак, суд вважає такі доводи необґрунтованим з огляду на законодавчо встановлені періоди зупинення перебігу строків давності.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби» (COVID-19) від 13 травня 2020 № 591-ІX внесено зміни, зокрема, до Податкового кодексу України щодо термінів зупинення перебігу строків давності, визначених статтею 102 ПК України, а саме п. 52-2 встановлено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» було запроваджено карантин на всій території України, дія якого неодноразово продовжувалася, востаннє Постановою КМУ №383 від 25.04.2023 - до 30.06.2023. Дія карантину була завершена 30 червня 2023 року (Постанова КМУ № 651 від 27.06.2023), отже, зупинення строків за цією підставою тривало до 01 липня 2023 року.

Зупинення строків на період дії воєнного стану встановлено Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15.03.2022, яким статтю 102 ПКУ було доповнено пунктом 102.9, що зупинив перебіг строків, визначених цим Кодексом, на період дії правового режиму воєнного стану. Ця норма була виключена Законом № 3219-IX з 01 серпня 2023 року.

Таким чином, загальний період, протягом якого перебіг 1095-денного строку було зупинено, тривав з 18 березня 2020 року по 01 серпня 2023 року.

Ця правова позиція повністю узгоджується з висновками Верховного Суду.

Зокрема, у постанові від 13 грудня 2023 року у справі № 240/34220/22 Верховний Суд зазначив, що контролюючий орган при визначенні строків для проведення перевірки та нарахування зобов`язань повинен враховувати періоди зупинення, встановлені законодавством як на час карантину, так і на час дії воєнного стану.

Отже, при обчисленні строку давності щодо зобов`язань 2020-2021 років необхідно додати період зупинення (з 18.03.2020 до 01.08.2023).

Здійснивши такий розрахунок, суд встановлює, що на момент проведення камеральної перевірки (24.04.2024) та винесення ППР (20.05.2024 та 07.08.2024) 1095-денний строк не сплив.

Більше того, ППР форми «Ш» від 07.08.2024 №34566/13-01-04-11-05, було винесене відповідачем пізніше, з врахуванням рішення ДПС України про результати розгляду скарги позивача від 01.08.2024 №23483/6/99-00-06-03-02-06.

Щодо наслідків реорганізації (правонаступництва), суд вказує таке.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Податкові зобов`язання є обов`язком публічно-правового характеру, і їх регулювання здійснюється спеціальним законодавством Податковим кодексом України.

Згідно з пп. 98.2.1 п. 98.2 ст. 98 ПК України, якщо реорганізація здійснюється шляхом зміни найменування, організаційно-правового статусу або місця реєстрації платника податків, після реорганізації він набуває усіх прав і обов`язків щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу, які виникли до його реорганізації.

Якщо реорганізація здійснюється шляхом об`єднання двох або більше платників податків в одного платника податків з ліквідацією платників податків, що об`єдналися, об`єднаний платник податків набуває усіх прав і обов`язків щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу всіх платників податків, що об`єдналися (пп. 98.2.2 п. 98.2 ст. 98 ПК України).

Відповідно до пп. 98.2.3 п. 98.2 ст. 98 ПК України, якщо реорганізація здійснюється шляхом поділу платника податків на дві або більше особи з ліквідацією такого платника податків, що розподіляється, усі платники податків, які виникнуть після такої реорганізації, набувають усіх прав і обов`язків щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу, які виникли до такої реорганізації.

Зазначені зобов`язання чи борг розподіляються між новоутвореними платниками податків пропорційно часткам балансової вартості майна, отриманого ними у процесі реорганізації згідно з розподільним балансом.

У разі якщо одна чи більше новоутворених осіб не є платниками податків, щодо яких виникли грошові зобов`язання або борг платника податків, який був реорганізований, зазначені грошові зобов`язання чи податковий борг повністю розподіляються між особами, що є платниками таких податків, пропорційно часткам отриманого ними майна, без урахування майна, наданого особам, що не є платниками таких податків.

Відповідно до пункту 98.7 статті 98 ПК України реорганізація платника податків не змінює строків погашення грошових зобов`язань або податкового боргу платниками податків, утвореними в результаті такої реорганізації.

Згідно з пунктом 98.8 статті 98 ПК України у разі якщо платник податків, що реорганізується, має суми надміру сплачених грошових зобов`язань, такі суми підлягають заліку в рахунок його непогашених грошових зобов`язань або податкового боргу за іншими податками. Зазначена сума розподіляється між бюджетами та державними цільовими фондами пропорційно загальним сумам грошового зобов`язання або податкового боргу такого платника податків.

У разі якщо сума надміру сплачених грошових зобов`язань або невідшкодованих податків та зборів платника податків перевищує суму грошових зобов`язань або податкового боргу з інших податків, сума перевищення перераховується в розпорядження правонаступників такого платника податків пропорційно його частці в майні, що розподіляється, згідно з розподільним балансом або передаточним актом, а у разі отримання єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства в оренду чи концесію сума перевищення перераховується в розпорядження платника податків - орендаря чи концесіонера згідно з передаточним балансом або актом (пункт 98.9 статті 98 ПК України).

За змістом п. 3 глави 1 розділу І Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5 у разі, коли внаслідок припинення юридичної особи шляхом реорганізації частина її зобов`язань чи заборгованості залишається непогашеною або у платника обліковуються складові суми переплат, до ІКП юридичних осіб - правонаступників працівником підрозділу, що здійснює облік платежів, засобами ІКС ДПС переносяться відповідні первинні показники оперативного обліку з дотриманням хронології їх виникнення на підставі одного із документів: рішення про узгодження плану реорганізації платника податків; передавального акта; розподільчого балансу.

Таким чином, з аналізу наведених вище правових норм, слід дійти висновку, що у разі припинення юридичної особи шляхом приєднання, до правонаступника переходять майно та усі без винятку права та обов`язки, у тому числі й обов`язки зі сплати податків та зборів, обов`язкових платежів.

При цьому, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14.09.2020 у справі № 296/443/16-ц зробив висновок, що при реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

Так, зі змісту позовної заяви слідує, що ДП «Боринське ЛГ» ліквідовувалося шляхом приєднання до ДП «Самбірське ЛГ», а ДП «Самбірське ЛГ» в свою чергу ліквідовувалося шляхом приєднання до ДП «Ліси України».

Тобто, в даному випадку має місце реорганізація юридичної особи, шляхом приєднання до іншої юридичної особи.

Судом встановлено, до Державного Спеціалізованого Господарського Підприємства «Ліси України» в особі філії «Самбірське лісове господарство» перейшли всі, права та обов`язки ДП «Самбірське ЛГ» () та ДП «Боринське ЛГ» (), що позивачем жодним чином не спростовується.

Це означає, що до правонаступника (ДП «Ліси України») перейшли не лише активи, а й усі пасиви (включаючи податкові обов`язки) його попередників.

Отже, позивач як правонаступник ДП «Самбірське ЛГ» () та ДП «Боринське ЛГ» (), є належним суб`єктом відповідальності за несвоєчасне виконання податкових обов`язків, що виникли у його попередників.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом. Доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до наведених вимог відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, спростовано позовні вимоги та аргументи позивача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяБратичак Уляна Володимирівна