Справа № 524/6337/25
Суддя: Ковальчук Т. М.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/6337/25
Провадження №2-а/524/86/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.,

за участю секретаря судових засідань Воблікової І. О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Полтавській області, Батальйону патрульної поліції м. Кременчука УПП в Полтавській області, інспектора 2 роти 1 взводу БПП м. Кременчука УПП в Полтавській області Кохно Юлії Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4787300 від 21 травня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на відсутність доказів вчинення ним зазначеного адміністративного правопорушення, зокрема, при складанні оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідач не вказав у пункті 7 жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності; оскаржувана постанова не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів, не вказаних у її пункті 7.

Ухвалою від 10 червня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачі подали відзиви на позовну заяву, у яких посилаються на необґрунтованість доводів позивача та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови; оскаржувана постанова містить передбачені статтею 283 КУпАП відомості, зокрема, щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис (пункт 5); відомості про технічні засоби, в порядку статті 383 КУпАП, зазначено в пункті 5 Постанови.

Представник позивача звернувся до суду з заявою, у якій просив справу розглянути за наявними матеріалами без виклику свідків, без участі позивача та його представника.

Представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України звернувся до суду з заявою, у якій просив судове засіданням проводити без фіксації, проти задоволення позовних вимог заперечив з викладених у відзиві підстав.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Пунктом 1 частини першої статті 35 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (пункти 8 та 11 частини першої статті 23 цього Закону).

21 травня 2025 року інспектор 1 взводу 2 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці УПП в Полтавській області старший лейтенант поліції Кохно Ю. А. прийняла постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4787300 від 21 травня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20400,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 21 травня 2025 року о 22:24:24 на вулиці Лікаря Богаєвського, 2/7 у м. Кременчуці особа, керуючи транспортним засобом, не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, а саме перед зупинкою, чим порушила вимоги пункту 9.2.а ПДР, також не пред`явила на вимогу поліцейського посвідчення на право керування відповідної категорії, реєстраційний документ та чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила вимоги пункту 2.4.а ПДР, а також особа керувала транспортним засобом будучи позбавленою права керування строком на 1 рік рішенням суду від 08 серпня 2024 року.

У частині четвертій статті 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1 частини другої статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У розумінні пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

За правилами статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У статті 280 КУпАП визначено, зокрема, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, зокрема, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Ці технічні прилади та технічні засоби може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Відповідно до підпункту 9 частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Відповідач з посиланням, зокрема, на відеозапис із реєстратора службового транспортного засобу працівника поліції як доказ зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення за частиною четвертою статті 126 КУпАП підтверджено в повному обсязі.

Відповідачем до матеріалів справи (до відзиву на позовну заяву) дійсно долучено відеозапис фіксації правопорушення та процедури розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, які на думку відповідача, є належним доказом на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Надаючи оцінку зазначеному вище, суд виходить із того, що в пункті 5 постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, яке зафіксоване не в автоматичному режимі відображаються відомості про транспортний засіб (марка, модель, реєстраційний номер, належність), відомості про час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення, а також відомості про статтю, частину статті КУпАП.

При цьому, суд зазначає, що відомості про докази, на підставі яких винесено постанову у справі про притягнення до адміністративної відповідальності (у разі їх наявності) та посилання на технічні засоби повинні бути відображені в пункті 7 постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення.

Зі змісту спірної постанови судом встановлено, що в пункті 7 «До постанови додаються» не відображено відомостей про докази у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема і про відеозаписи з реєстратора в патрульному автомобілі та з боді-камери поліцейського, у зв`язку з чим долучені до відзиву на позовну заяву відеофайли не є належними доказами у цій справі, оскільки посилання на ці докази (як додаток до постанови), у спірній постанові не відображено.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особ.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №2 3-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, суд, з урахуванням наведених вище обставин, дійшов висновку, що матеріали справи свідчать про відсутність належних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем 21 травня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Відповідно до частин першої, другої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Трактуючи всі сумніви на користь особи, яка була притягнута до адміністративної відповідальності, з огляду на відсутність доказів порушення позивачем ПДР, суд вважає за можливе оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 72-77, 90, 241-244, 255, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Полтавській області, Батальйону патрульної поліції м. Кременчука УПП в Полтавській області, інспектора 2 роти 1 взводу БПП м. Кременчука УПП в Полтавській області Кохно Юлії Анатоліївни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4787300 від 21 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. М. Ковальчук