Справа № 280/7238/24
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2025 року м. Дніпросправа № 280/7238/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1
на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2024р. у справі №280/7238/24 та на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2025р. у справі №280/7238/24
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Військової частини НОМЕР_1 визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2024р. у справі №280/7238/24 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 29.04.2022р. по 31.12.2022р., шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (доплату) ОСОБА_1 розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, премії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022р. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт за період з 29.04.2022р. по 31.12.2022р., з урахуванням раніше виплачених сум; визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2023р. по 20.05.2023р. шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018р., на відповідний тарифний коефіцієнт; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (доплату) ОСОБА_1 розміру посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023р. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт за період з 01.01.2023р. по 19.05.2023р., з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової допомоги на оздоровлення та суму матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01.01.2022р. та на 01.01.2023р. та множення цих показників на відповідний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017, з урахуванням раніше виплачених сум; в іншій частині позовної заяви відмовлено (суддя Прасов О.О.) /а.с. 35-37/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2025р. у справі №280/7238/24 виправлено описку у резолютивній частині рішення суд від 17.09.2024р. у справі №280/7238/24, вважати вірним четвертий абзац резолютивної частини рішення суду від 17.09.2024р. у справі №280/7238/24 такого змісту:

«Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2023р. по 19.05.2023р. шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018р. на відповідний тарифний коефіцієнт.» /а.с. 129/.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2024р. у справі №280/7238/24, яке набрало законної сили 30.10.2024р., судом було 14.11.2024р. видано три виконавчі листи за якими державним виконавцем відкрито виконавче провадження №76602241, №76603995, №76604293 від 22.11.2024р.

Позивачем ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду 15.12.2024 подано за допомогою системи «Електронний суд» заяву про встановлення боржнику строку для подання звіту про виконання судового рішення /а.с. 66-67/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2024р. у справі №280/7238/24 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення боржнику строку для подання звіту про виконання судового рішення від 17.09.2024р. у справі №280/7238/24 / а.с. 95-96/.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції від 18.12.2024р. у цій справі, 20.12.2024р. за допомогою системи «Електронний суд», безпосередньо до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом апеляційної інстанції 23.12.2024р., з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Сафронова С.В., Чепурнов Д.В..

Позивач посилаючись у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам законності та обґрунтованості. Висновок суду в оскаржуваній ухвалі про перерахунок належних позивачу виплат за рішенням суду не кореспондує з обов`язком боржника виконати в безумовному порядку та в повному обсязі рішення суду, яке набрало законної сили, тому просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 18.12.2024р. у цій справі та прийняти рішення, яким задовольнити заяву позивача.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.12.2024р. у справі №280/7238/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2024р. у справі №280/7238/24 і з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи.

23.12.2024р. до суду першої інстанції подано за допомогою системи «Електронний суд» Військовою частиною НОМЕР_1 заяву про встановлення або зміну способу та поряду виконання судового рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2024р. у справі №280/7238/24, у якому відповідач просить відстрочити виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2024р. у даній справі терміном на 6 місяців / а.с. 99-101/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2025р. у справі №280/7238/24 заяву військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення суду від 17.092024р. у справі №280/7238/24 задоволено, відстрочено виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2024р. у справі №280/7238/24 до 24.06.2025р. /а.с. 131-132/.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції від 02.01.2025р. у цій справі, 05.01.2025р. за допомогою системи «Електронний суд», безпосередньо до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом апеляційної інстанції 07.01.2025р.

Позивач посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції при надані відстрочення для виконання рішення суду на шість місяців порушує його право як стягувача на належне та своєчасне (в розумний строк) виконання боржником присудженого за рішенням суду, що суперечить також судовій практиці, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції від 02.01.2025р. у цій справі та постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви Військовій частині НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2024р. у справі №280/7238/24.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.01.2025р. у справі №280/7238/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2025р. у справі №280/7238/24.

Матеріали адміністративної справи надійшли до суду апеляційної інстанції 13.01.2025р.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 24.02.2025р. у справі №280/7238/24 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 08.04.2025р., про що учасники справи були повідомлені відповідно до чинного законодавства.

Відповідач, у письмових відзивах на апеляційні скарги, заперечував проти доводів апеляційних скарг позивача та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у даній справі обґрунтовані ухвали, просив апеляційні скарги позивача залишити без задоволення, ухвали суду першої інстанції від 18.12.2024р. та від 02.01.2025р. у даній справі залишити без змін.

17.01.2025р. позивачем подано до суду апеляційної інстанції доповнення до апеляційної скарги на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2025р. у даній справі .

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість ухвал суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог у заяві позивача, враховуючи зміст прийнятого судом першої інстанції рішення у цій справі, яке набрало законної сили, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, відповідно до положень ч.1,2 ст. 382 КАС України, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2020р. у справі №0640/3719/18, від 18.04.2022р. у справі №754/12702/14-а

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №0640/3719/18.

Також, Верховний Суд в ухвалі від 18.04.2022р. у справі №754/12702/14-а дійшов висновку, що: «…Поряд із цим, за правилами частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Суд зазначає, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується ухваленням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Таким чином, позивач має право звернутися із заявою (клопотанням) про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його невиконання.

Водночас, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому, закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено такий обов`язок.

Однак, за змістом норм статті 129-1 Конституції України, статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Закону №1402-VIII щодо обов`язковості судового рішення такою підставою є обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення.

Такий висновок щодо застосування норм права наведено Верховним Судом у постанові від 17.09.2020 у справі № 340/962/19, а також в ухвалі Верховного Суду від 13.12.2021 у справі № 826/3235/16.

Аналіз вищевикладених норм процесуального права з урахуванням висновків Верховного Суду щодо їх застосування, дає колегії суддів підстави вважати, що судовий контроль в порядку норм статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення може бути встановлено за таких умов:

- рішення суду ще не виконано, у тому числі у порядку його примусового виконання;

- існує обґрунтований і підтверджений доказами ризик його невиконання;

- існують підтверджені доказами обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, або дають підстави вважати, що:

- загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату,

- або що відповідач (його правонаступник) створює перешкоди для виконання такого рішення, має намір ухилення від цього обов`язку…».

Таким чином, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

Водночас, у поданій заяві про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивачем не наведено аргументів щодо необхідності вжиття на даний час процесуальних заходів у вигляді встановлення судового контролю та не надано відповідних доказів наявності об`єктивних обставин, які свідчать про ухилення відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Судом першої інстанції при розгляді заяви позивача враховано, те що Військовою частиною НОМЕР_1 проведено перерахунок належних позивачу виплат за рішенням суду та боржник не відмовляється від виконання рішення суду від 17.09.2024р. у справі №280/7238/24

З урахуванням поданих сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що під час розгляду судом заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі доводи позивача не знайшли свого підтвердження, оскільки, наявні в матеріалах справи письмові докази підтверджують, що відповідачем вчиняються дії щодо виконання рішення суду у даній справі, доказів того, до відповідач свідомо ухиляється від виконання рішення або будь-яким іншим чином перешкоджає у виконанні рішення, і за відсутності заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль, до суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо відсутності підстав для встановлення у справі судового контролю за виконанням судового рішення в порядку ст.382 КАС України у цій справі та постановив обґрунтовану ухвалу про відмову у задоволенні заяви позивача про встановлення боржнику строку для подання звіту про виконання судового рішення від 17.09.2024р. у справі №280/7238/24.

Щодо апеляційної скарги позивача, на ухвалу суду від 02.01.2025р. у даній справі , про відстрочення виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2024р. у справі №280/7238/24.

Відповідно до ч.1 ст.378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення суду є звернення до такого суду сторони із заявою про відстрочення/розстрочення з обґрунтуванням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим, зокрема, відсутність коштів.

Вказана норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Отже, при розгляді заяви про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

Верховним Судом у постанові від 30.01.2020р. у справі №819/150/17, зазначено, про те, що оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, взявши до уваги доводи відповідача, що в силу незалежних від заявника обставин, станом на дату звернення до суду із заявою, останній позбавлений можливості виконати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2024 та виплатити позивачу нараховані на виконання судового рішення кошти, колегія судів погоджується з доводами суду першої інстанції про обґрунтованість заяви Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції від 18.12.2024р. та від 02.01.2025р. у цій справі залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційних скарг зводяться до незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційних скарг норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 18.12.2024р. у справі №280/7238/24 залишити без змін.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02.01.2025р. у справі №280/7238/24 залишити без змін

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст. ст. 329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 23.06.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов