Справа № 638/12551/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 р.Справа № 638/12551/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 17.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Шишкін О.В., пр. Перемоги, 52в, м. Харків, Харківська, 61202, повний текст складено 17.03.25 року по справі № 638/12551/23

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції Національної поліції , Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції третя особа інспектор 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Веклич Дмитро Володимирович

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції, третя особа інспектор 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Веклич Дмитро Володимирович, в якому просить суд:

- скасувати постанову серії ЕАТ №7647539 від 01.09.2023, винесену інспектором 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Веклич Д.В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірна постанова є незаконною, так як обставини викладені в постанові про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи, та зазначила, що 01.09.2023 о 19:26 год. вона керувала транспортним засобом Mercedes-Benz GLE 250, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київська, 4-Д с.Супрунівка Полтавського району Полтавської області. В цьому місці, їдучі на дозволеній правилами ПДР швидкості, вона зупинена інспектром патрульної поліції. Постанова серії ЕНА ЕАТ №7647539 від 01.09.2023 винесена посадовою особою УПП з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушенням та норм КУпАП, необгрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, без урахування її заперечень, з порушенням законних прав позивача, що призвело до незаконного притягнення її до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.03.2025 скасувати та ухвалити нове рішеня, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що жодного пункту ПДР не порушувала та при здійсненні руху у зазначеному в постанові місці, дозволену швидкість не перевищувала. Крім того, інспектор поліції постанову складав без врахування її зауважень. Вказує, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Також звертає увагу, що працівниками поліції не долучено до матеріалів справи про вчинення адміністративного правопорушення відеозаписів з бодікамер чи відеорегістратора через сплив строку їх зверігання, водночас суд першої інстанції у своїму рішенні зазначає про дослідження відеозаписів, відповідно до яких встановлено про роз`яснення позивачу положень ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що є абсолютно помилковим.

Відповідно до відзиву на апеляційну на апеляційну скаргу, Департаментом патрульної поліції зазначено, що відповідно до інструкції з використання лазерного вимірювача швидкості TruCam, допускається можливість використання приладу як із руки, так і з триноги. Таким чином, використання із руки є допустимим та не є порушенням. Зазначає, що на фотознімку з приладу TruCam вірно відображено назву населеного пункту, оскільки географічні координати автоматично переводяться на карту місцевості і показують точку знаходження приладу, а саме в с. Супрунівка (Полтавського району). Крім того, вказує, що оскільки з моменту винесення постанови (01.09.2023) до моменту отримання відповідачами інформації про оскарження адміністративної постанови до суду першої інстанції минуло більше 30 днів, відтак жодні відео докази не збереглися не з вини відповідача.

До Другого апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява від представника позивача, в якій він просив розглядати справу без участі позивача та його представника.

Відповідачі та третя особа до судового засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Враховуючи особиливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАТ №7647539 від 01.09.2023, складеної инспектором 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Векличем Д.В., зазначено, що ОСОБА_1 01.09.2023 о 19 годині 26 хвилин за адресою: вул. Київська, 4-Д с. Супрунівка Полтавського району Полтавської області, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz GLE 250, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухалася зі швидкістю 74 км/год., при цьому перевищила встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год., чим порушила вимоги п.п.12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах. Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху ТЗ TruCAM LTI 20/20 ТС 000800.

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 за ч. 1ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 гривень.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржила її до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необгрунтованості та зазначив, що працівник поліції правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зміст якої не суперечить нормам законодавства, порушень при її винесені не встановлено, стягнення за адміністративне правопорушення накладено в межах визначених санкцією вказаної статті.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції. враховуючи наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст. 283 КУпАП).

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зі змісту постанови серії ЕАТ №7647539 від 01.09.2023 встановлено, що водій ОСОБА_1 01.09.2023 о 19:26:36 год. у с. Супрунівка, вул. Київська, 4Д, керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 74 км/год в населеному пункті, що перевищує максимальне обмеження швидкості руху на 24 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР. Швидкість руху вимірювалась приладом ТruСаm ТС 000800.

Так, на підтвердження вказаних обставин відповідачем до матеріалів справи долучено скріншот моменту фіксації порушення приладом ТruСаm ТС 000800 та на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу, максимальну допустиму швидкість, місце вчинення правопорушення, проте зі змісту наданого фото неможливо ідентифікуватми транспортний засіб, яким керувала позивач, оскільки з нього не вбачається навіть державного номерного знаку, відеодоказів фіксування данного правопорушення матеріали справи не містять та відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки спірна постанова складена без врахування її пояснень та зауважень.

Перевіряючи законність та обгрунтованість спірної постанови серії ЕАТ №7647539 від 01.09.2023, колегія суддів зазначає, що у п. 7 вказано, що до постанови додається відео з бодікамери 472940.

Водночас, відповідно до відзиву на позовну заяву, який надано 21.12.2023 до суду першої інстанції, представником відповідачів зазначено, що оскільки термін зберігання запису з відеорегістратору сплив, надати такі відомості до суду неможливо.

Однак, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , судом першої інстанції зазначено, що з оглянутих судом відеозаписів вбачається, що працівниками поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення роз`яснено позивачу положеннястатті 63 Конституції України, його права передбаченіст. 268 КУпАП, в тому числі, право давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися послугами адвоката, перекладача, якщо він не розуміє мову на якій ведеться провадження, право знайомитися з постановою та оскаржувати її. Крім того, працівниками поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення надано позивачу для ознайомлення докази з фіксацією правопорушення, який позивачем було переглянуто в присутності працівників поліції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшовши висновку про доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з посиланням на нібито наявний відеозапис правопорушення, фактично вийшов за межі наданих йому доказів, оскільки жодних технічних засобів фіксації адміністративного правопорушення, у тому числі відео з бодікамери, до суду першої інстанції не було надано.

Колегія суддів зазначає, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова серії ЕАТ від 01.09.2023 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, наведені обставини не враховано судом першої інстанції, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно положень ст. 317 КАС України з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки постановою Другого апеляційного адміністративного суду задоволено апеляційну скаргу та задоволено позовну заяву немайнового характеру, то відповідно до вимог ст.139 КАС України, понесені позивачем витрати на сплату судового збору за подання позову та апеляційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції у розмірі 1339,30 грн.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Харкова від 17.03.2025 по справі № 638/12551/23 скасувати.

Ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції, третя особа інспектор 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменті патрульної поліції Веклич Дмитро Володимирович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАТ №7647539 від 01.09.2023, винесену інспектором 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції Векличем Д.В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривеньта закрити провадження по справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департамента патрульної поліції () сплачений судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 1339 (одна тисяча триста тридцять дев`ять) гривень 30 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.А. Калиновський В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 25.06.2025 року