Справа № 640/22168/18
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 р. м. Чернівці Справа № 640/22168/18

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області, про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась в суд з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 04.12.2018 року №КВ1624/57/НП/АВ/СПТД/ФС-663;

- здійснити розподіл судових витрат.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що здійснює господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі, в ході здійснення якої використовує найману працю працівників.

Звертав увагу суду на те, що ним отримано 17.12.2018 року через засоби поштового зв`язку спірну постанову від 04.12.2018 року, в якій зазначається про порушення вимог ст. 259 КЗпП України та накладення штрафу в сумі 372300,00 грн., а саме ненадання необхідних документів для інспекційного відвідування, а також те, що працівником ОСОБА_2 надано пояснення, зі змісту яких встановлено, що остання на випробувальному терміні та офіційно не працевлаштована - яку позивач вважає протиправною, та такою що прийнята не на підставі, не у межах повноважень та без урахування обставин, що мають значення для її прийняття, з огляду на наступне.

Звертав увагу суду на те, що спірна постанова не відповідає вимогам Наказу Міністерства соціальної політики України № 67 від 02.02.2016 року "Про затвердження форми постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Державної служби України з питань праці", а саме контролюючий орган приймаючи спірну постанову не зазначив яким чином відбулось недопущення до проведення перевірки.

Окремо зазначив, що гр. ОСОБА_2 офіційно працевлаштована у позивача на підставі трудового договору, отримує заробітну плату з якої відповідно проводяться відрахування, про що подаються звіти до відповідних органів.

Наголошував на тому, що зазначене вище в сукупності свідчить про протиправність оскаржуваної постанови.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що прибувши на інспекційне відвідування за місцем здійснення господарської діяльності позивача інспектором праці виявлено працівника ОСОБА_2 , яка працювала продавцем в торговому залі магазину, про що надала письмове пояснення, в якому зазначила, що працює на випробувальному терміні та офіційно не оформлена.

14.11.2018 року ФОП ОСОБА_1 на прохання інспектора відмовилася з`явитися. Отже, 14.11.2018 року інспектором була вручена письмова вимога про надання документів необхідних для проведення інспекційного відвідування з встановленим строком надання до 15.11.2018 року. До встановленого строку, позивачем документи необхідні для проведення перевірки не надані, у зв`язку з цим, відповідно до Порядку інспектором був складений Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №KB 1624/57/H/AB та на його підставі винесену спірну постанову.

Щодо доводів позивача про те, що його не повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу, відповідач зазначив, що склав виклик про розгляд справи про накладення штрафу, що відбудеться 04.12.2018 в приміщенні Головного управління Держпраці у Київській області, за адресою: м.Київ, вул. Вавілових, 10. Вказаний виклик про розгляд справи про накладення штрафу, надісланий позивачеві 28.11.2018 поштою рекомендованим листом.

Таким чином, повідомлення про розгляд справи надіслано більш ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу.

З огляду на наведене відповідач вважає, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду прийнято справу до свого провадження за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 10:00 год. 11.04.2025 року.

2. Ухвалою суду закрито підготовче провадження в справі, призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. На підставі наказу №4367 від 13.11.2018 року та направлення №1624 від 14.11.2018 року про проведення інспекційного відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю, фактичного допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 , інспекторами праці було здійснено виїзд для проведення інспекційного відвідування за місцем здійснення господарської діяльності.

2. 14.11.2018 року інспектором вручена письмова вимога про надання документів необхідних для проведення інспекційного відвідування з встановленим строком надання до 15.11.2018 року.

3. 15.11.2018 року за результатами інспекційного відвідування складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №КВ-1624/57/НП/АВ.

4. 27.11.2018 року Головне управління Держпраці у Київській області складено повідомлення про те, що 04.12.2018 року буде проводитись розгляд справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

5. 04.12.2018 року відповідачем винесено постанову № КВ1624/57/НП/АВ/СПТД/ФС-663 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 372300,00 грн.

6. Судом також дослідженні наступні докази, зокрема:

- письмове пояснення ОСОБА_2 від 14.11.2018 року, зі змісту яких встановлено, що остання працює на випробувальному терміні;

- трудовий договір від 05.11.2018 року укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за умовами якого остання прийнята на роботу на посаду продавця - консультанта;

- наказ № 3 від 02.11.2018 року, про прийом на роботу ОСОБА_2 на посаду продавця - консультанта з 05.11.2018 року на підставі заяви ОСОБА_2 від 02.11.2018 року;

- копія трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 05.11.2018 року, в якій наявний запис про те, що ОСОБА_2 прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_1

- відомість нарахування та виплати заробітної плати за листопад 2018 року в тому числі - ОСОБА_2 ;

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877) ( в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

2. Відповідно до статті 1 Закону № 877, державний нагляд (контроль) це - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідач у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

3. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно частини 1 статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

4. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (далі Положення), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).

5. Водночас суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 6 Закону №877 встановлено, що суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Слід також зазначити, що частиною 5 статті 7 Закону № 877 встановлено, що перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

6. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (стаття 1 КЗпП України).

Частиною 1 статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

5. Зі змісту оскаржуваної постанови судом встановлено, що позивача притягнуто до відповідальності за встановлені порушення вимог ст.259 КЗпП України та п.6 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96. А саме позивачем, не надано необхідних документів для інспекційного відвідування згідно вимоги від 14.11.2018 №1624, а також перевіркою встановлено, що працівником ОСОБА_2 14.11.2018 надано письмове пояснення, про те що вона на працює на випробувальному терміні з 13.11.2018 року та офіційно не працевлаштована.

При цьому суд наголошує на тому, що в матеріалах справи наявний трудовий договір від 05.11.2018 року укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за умовами якого остання прийнята на роботу на посаду продавця - консультанта, наказ № 3 від 02.11.2018 року про прийом на роботу ОСОБА_2 на посаду продавця - консультанта з 05.11.2018 року на підставі заяви ОСОБА_2 від 02.11.2018 року, копія трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 05.11.2018 року, в якій наявний запис про те, що ОСОБА_2 прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_1 , а також відомість нарахування та виплати заробітної плати за листопад 2018 року в тому числі - ОСОБА_2 .

Визначення трудового договору міститься у статті 21 КЗпП, згідно якої трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Відповідні висновки висловлені Верховним судом у постанові від 04 липня 2018 року N 820/1432/17, які в силу вимог частини 5 статті. 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, встановлені в ході розгляду справи обставини є відмінними від тих, які встановлені під час інспекційного відвідування, та свідчать про відсутність порушень з боку позивача в частині того, що ОСОБА_2 перебуває на випробувальному терміні та офіційно не працевлаштована, зокрема зазначене спростовується наявними в справі доказами, які досліджені судом в ході розгляду справи.

8. Також, надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині належного повідомлення позивача про розгляд встановленого порушення, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що в ході проведення інспекційного відвідування продавцю - консультанту ОСОБА_2 вручено вимогу про надання документів № 1624 від 14.11.2018 року, якою зобов`язано ФОП ОСОБА_1 надати документи в термін до 15:00, 15.11.2018 року тобто на наступний день.

При цьому варто зауважити, що ОСОБА_2 не є, та не була на час проведення інспекційного відвідування уповноваженою особою ФОП ОСОБА_1 , жодних довіреностей, які б уповноважували Панченко Т.О. вчиняти певні дії від імені ФОП ОСОБА_1 не видавалось.

Крім того, на адресу ФОП ОСОБА_1 дана вимога не направлялась, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, як вбачається з матеріалів акт N KB1624/57/НП/АВ про неможливість проведення інспекційного відвідування складено 15.11.2018 року.

Водночас слід зазначено, що акт, як і наказ та направлення, не може слугувати належним і допустимим доказом, адже він містить суперечливі і недостовірні дані, в тому числі твердження інспектора Куліш Н.I. про відсутність документів ведення яких передбачено законодавством про працю.

Суд звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_1 отримала повідомлення про дату час та місце розгляду справи про накладення штрафу вже після того, як розгляд відбувся. Також, необхідно відмітити, що повідомлення про розгляд справи датоване 27.11.2018, а надіслане на адресу ФОП ОСОБА_1 лише 28.11.2018 і отримане нею 06.12.2018 року, що в свою чергу підтверджується матеріалами справи.

9. Суд також відхиляє посилання відповідача на правову позицію викладену у постанові Верховного суду від 20.06.2018 у справі N№809/1198/17, оскільки в ній зазначається, про надіслання повідомлення не на ту адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців при цьому, що таке повідомлення отримано учасником справи.

10. Отже, проаналізувавши наведене вище в контексті встановлених обставин в справі, суд дійшов висновку, що відповідачем ні в акті інспекційного відвідуванні ні в оскаржуваній постанові не наведено достатніх, належних та допустимих доказів, які б вказували на факт вчинення позивачем порушення у сфері трудового законодавства, а тому, за відсутності таких доказів не підтверджується вчиненення правопорушення.

11. Враховуючи викладене, а також встановивши в судовому засіданні факт відсутності в діях позивача порушень визначених у акті інспекційного відвідування, суд вважає, що накладення відповідачем на позивача штрафу не може вважатись правомірним.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 та частини 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

12. Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності прийнятого рішення, а тому суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, прийнятою не у відповідності до норм чинного законодавства, у зв`язку із чим підлягає скасуванню, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, відтак слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 3723,00 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємець ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 04.12.2018 року №КВ1624/57/НП/АВ/СПТД/ФС-663.

3. Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області судовий збір в сумі 3723,00 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКП: НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління Держпраці у Київській області (вул. Вавилових, 10, м. Київ, 04060, ).

Суддя О.В. Боднарюк