Справа № 320/48191/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Бужак Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 88% відповідних сум грошового забезпечення до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку з 01 січня 2016 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 88% відповідних сум грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо обмеження максимальним розміром призначеної та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років під час перерахунку на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 19.08.2021 №22/6-4764, виданої станом на листопад 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України 19.08.2021 №22/6-4764, виданої станом на листопад 2019 року, з основним розміром 88% грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження максимальним розміром, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунку.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років із 88% до 70% грошового забезпечення з 01 січня 2016 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 починаючи з 01 січня 2016 року із розрахунку 82% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених коштів.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 01 грудня 2019 року, на підставі наданої Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України довідки від 19.08.2021 №22/6-4764 про розмір грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , відповідно до наданої Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України довідки про розмір грошового забезпечення від 19.08.2021 №22/6-4764, з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подали апеляційні скарги.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що відмовляючи в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача «виплачувати» перераховану пенсію на підставі оновленої довідки виданої уповноваженим органом, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, не врахував висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, у зв`язку з чим позивач просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нову постанову по справі, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області мотивована тим, що відповідачем правомірно здійснено перерахунок пенсії позивача, виходячи з 70% грошового забезпечення.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року, 18 квітня 2025 року та 06 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до фактичних обставин справи, ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України. При призначенні пенсії основний відсотковий розмір визначено у розмірі 88% сум грошового забезпечення за 31 рік вислуги.

З 01 січня 2016 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області перераховано пенсію позивача на виконання Постанови №103 та зменшено основний відсотковий розмір до 70%.

Надалі, враховуючи постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 грудня 2019 року у зразковій справі №160/8324/19, Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України складено та видано на ім`я позивача оновлену довідку про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, яку листом направлено відповідачу.

На звернення позивача, відповідач листом відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії згідно з довідкою про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, наданою Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України з посиланням на те, що після визнання протиправним та скасування пункту 3 Постанови №103 інших рішень щодо визначення складових грошового забезпечення, умов та порядку проведення перерахунку пенсій Урядом не приймалося.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/7115/22 від 06.12.2022 року визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в проведенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 19.08.2021 № 22/6-4764, виданої Департаментом персоналу МВС України; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 19.08.2021 № 22/6-4764, виданої Департаментом персоналу МВС України, а також виплатити різницю між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсій.

Внаслідок проведення означеного перерахунку на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 19.08.2021 № 22/6-4764, виданої Департаментом персоналу МВС України, відповідач застосував до пенсії позивача обмеження максимальним розміром

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що дії відповідача в даному випадку не можуть відповідати критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а належним та достатнім способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо проведення перерахунку та виплати раніше призначеної позивачу пенсії з 01.01.2016 з застосуванням 70% основного розміру пенсії та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.01.2016 з урахуванням 88% основного розміру пенсії.

Після отримання оновленої довідки у відповідача виник обов`язок щодо перерахунку пенсії позивача з 01 грудня 2019 року згідно грошового забезпечення, станом на 19 листопада 2019 року, проте відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку та виплаті пенсії позивачу, що призвело до порушення його прав.

Такі дії відповідача не відповідають критеріям правомірності, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а належним та достатнім способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати позивачу пенсії з 01 грудня 2019 року, на підставі наданої Департаментом персоналу Міністерства внутрішніх справ України оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та зобов`язання відповідача провести з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії позивачу, відповідно до оновленої довідки, з урахуванням раніше виплачених сум, що не змінює суті позовних вимог.

Щодо позовних вимог в частині здійснення виплати різниці пенсії між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.04.2019 по день проведення перерахунку, а також з урахуванням відсотків та без обмеження максимальним розміром, суд зазначив про передчасність заявлених вимог, адже спору в цій частині фактично не існує, оскільки відповідний перерахунок ще не проведено та їх виплату не здійснено.

В частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача виплачувати перераховану пенсію на підставі оновленої довідки виданої уповноваженим органом, суд зазначив, що матеріалами справи не підтверджено, що такі виплати не будуть здійснюватися після набрання судовим рішенням законної сили, отже, вимоги в цій частині є передчасними, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що ймовірно будуть порушені у майбутньому, а тому, суд відмовив в їх задоволенні.

Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка обчислена виходячи з 88% грошового забезпечення.

З 01.01.2016 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області здійснено перерахунок пенсії позивача на виконання Постанови №103 та зменшено основний відсотковий розмір до 70%.

Вказані дії відповідач вважає правомірними, оскільки відповідно до Закону України №1166-VII, максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення.

У контексті означеного колегія суддів зазначає, що в силу вимог статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 07 липня 2011 року № 3668-VI відповідно до Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення, внесено зміни до Закону №2262-ХІІ у частині другої статті 13 цифри « 90» замінено цифрами « 80».

Також, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII, який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70».

Відповідно до ст. 13 Закону № 2262-ХІІ застосовується при призначенні пенсій, натомість перерахунок пенсій врегульовано статтею 63 Закону №2262-ХІІ.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.

Так, при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2016 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії.

При цьому, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у зразковій справі у рішенні від 04.02.2019 (справа №240/5401/18) та підтриманою Великою Палатою Верховного Суду постановою від 16 жовтня 2019 року (справа 11-198заі19).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Щодо розрахунку пенсії позивача, під час перерахунку якого з 01.12.2019 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було визначено розмір пенсії, виходячи з 70% від грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону №2262-ХІІ, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки, визначається на день призначення пенсії, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Отже, застосування відповідачем положень Закону України від 04.04.2006 № 3591-IV є протиправним, як тому, що вони можуть застосовуватись при призначенні нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Даний висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 14 листопада 2022 року у справі №580/5957/21.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем безпідставно знижено основний розмір пенсії з 88 % на 70 % сум грошового забезпечення при перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016, оскільки, відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанцій, відтак підлягають відхиленню колегією суддів.

Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає таке.

Так, за змістом апеляційної скарги позивач оскаржує відмову суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача виплачувати перераховану пенсію на підставі оновленої довідки виданої уповноваженим органом.

Позивач наголошує на тому, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не взяв до уваги, що по справі № 320/7115/22 відповідач вже провів перерахунок його пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення з 01.12.2019 року, але розмір пенсії обмежив максимальним. Крім того, при ухваленні рішення судом першої інстанції помилково зазначений відсоток розміру грошового забезпечення позивача - замість 88% вказано 82%.

У контексті означеного судова колегія враховує, що судом першої інстанції невірно визначено предмет спірних правовідносин, оскільки позивач оскаржує протиправні дії відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром при проведенні перерахунку пенсії на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України 19.08.2021 року № 22/6-4764, станом на листопад 2019 року.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ в редакції Закону №3668-VI, із змінами, внесеними згідно із Законами №911-VIII від 24 грудня 2015 року, №1774-VIII від 06 грудня 2016 року визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно із пунктом 2 резолютивної частини Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII та положення частини 1 статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

При цьому, положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів доходить висновку, що вони суперечать один одному.

У постанові від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив на протиправності обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-XII, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Таким чином, до спірних відносин необхідно застосовувати положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, які не передбачають обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25 січня 2024 року у справі № 300/2754/23, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, колегія суддів висновує відсутність у відповідача підстав для виплати пенсії позивача з обмеженням її максимальним розміром, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У контексті доводів позивача про помилкове зазначення у резолютивній частині оскаржуваного рішення відсотку розміру грошового забезпечення (82%), колегія суддів зазначає, що наведені процесуальні описки підлягають виправленню судом першої інстанції за власною ініціативою або клопотанням сторін.

Таким чином, судова колегія вбачає наявність достатніх правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції в абзацах четвертому та п`ятому резолютивної частини та прийняття у цій частині нового судового рішення про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо обмеження максимальним розміром пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час перерахунку на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 19.08.2021 №22/6-4764, виданої станом на листопад 2019 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України 19.08.2021 №22/6-4764, виданої станом на листопад 2019 року, з основним розміром 88% грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження максимальним розміром.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині позовних вимог про виплату різниці між нарахованим розміром пенсії та фактично виплаченим, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року скасувати в абзацах четвертому та п`ятому резолютивної частини та прийняти у цій частині нове судове рішення.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо обмеження максимальним розміром пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час перерахунку на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 19.08.2021 №22/6-4764, виданої станом на листопад 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України 19.08.2021 №22/6-4764, виданої станом на листопад 2019 року, з основним розміром 88% грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження максимальним розміром.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 року - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 816,80 грн (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень вісімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Н.П. Бужак