Справа № 420/11873/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/11873/25

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.,

повний текст судового рішення

складено 07.05.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

20.04.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просило суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №73191331 від 11.04.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що є боржником в межах виконавчого провадження №73191331 з примусового виконання судового рішення, яким позивач був зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Позивач звертав увагу на те, що, виконуючи судове рішення, ним 18.10.2023 був проведений перерахунок, та включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії, оскільки пенсія позивача та перерахована виплата виплачуються не за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а за рахунок коштів державного бюджету.

За наведених обставин, посилаючись на постанову Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, позивач вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Наведені обставин, на думку позивача свідчать про відсутність ознак вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 відмовлено у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки ним було проігноровано виконання апелянтом судового рішення в частині проведення перерахунку щомісячної доплати до пенсії, повідомлення ПФУ про наявність заборгованості та необхідності виділення коштів для її погашення, тобто вчинення дій в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на апелянта.

Відповідач та третя особа своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 по справі №420/12920/23, яке набрало законної сили 15.09.2023, окрім іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн відповідно до постанови КМУ від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

22.09.2023 Одеським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист у справі №420/12920/23 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити з 01.07.2021 ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн відповідно до постанови КМУ від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

23.10.2023 ОСОБА_1 подав до відповідача в цій справі виконавчий лист для примусового виконання.

01.11.2023 за виконавчим листом №420/12920/23, виданим Одеським окружним адміністративним судом 22.09.2023, було відкрите виконавче провадження №73191331. Постановою про відкриття виконавчого провадження боржник ГУ ПФУ в Одеській області, окрім іншого, був зобов`язаний протягом 10 днів виконати судове рішення.

Відповідно до електронних матеріалів справи, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 по справі №420/12920/23, яке набрало законної сили 15.09.2023, в частині проведення перерахунку було виконане 18.10.2023, та відповідно до розрахунку заборгованості за період з липня 2021 року до жовтня 2023 року включно сума заборгованості становить 56000 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 01.11.2023 №7319133 була отримана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 01.11.2023.

03.11.2023 Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило відповідача про часткове виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.08.2023 по справі №420/12920/23, зокрема, про проведення перерахунку щомісячної доплати в розмірі 2000 грн, про суму боргу, який утворився після проведеного перерахунку, на підтвердження чого були додані рішення про проведення перерахунку від 18.10.2023 та розрахунок боргу від 18.10.2023 за період з 01.07.2021 до 31.10.2023.

Також відповідач був поінформований про те, що фінансування пенсійних виплат, особам, яким призначена пенсія за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; про те, що донараховані на виконання судових рішень суми пенсій, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі в автоматизованій базі даних у підсистемі «Реєстр судових рішень»; про те, що виплата заборгованості проводиться за окремою бюджетною програмою, за рахунок коштів якої погашена заборгованість, яка склалась станом на 20.09.2020; про відсутність станом на 03.11.2023 коштів для виплати заборгованості, яка утворилась після проведеного перерахунку.

Вказаний лист з додатками був отриманий відповідачем 09.11.2023.

11.04.2025 постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадження №73191331, за невиконання рішення суду на боржника ГУ ПФУ в Одеській області накладений штраф в сумі 5100 грн.

За змістом постанови від 11.04.2025 про накладення штрафу, старший державний виконавець встановив, що боржником проведений перерахунок щомісячної доплати до пенсії, але не здійснена виплата заборгованості, яка утворилась внаслідок проведеного перерахунку. Також вказано, що одним із завдань Головного управління Фонду є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, та здійснення з цією метою перерозподілу коштів між районами (містами).

Встановлено у постанові також і те, що будь-яких доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду, зокрема щодо відсутності фінансування, боржником до відділу примусового виконання рішень не надавалось.

Враховуючи, що невиплата коштів за рішенням суду триває, а нарахування боржником суми доплати за рішенням неможливо вважати виконанням рішення, та поважність причин для цього не доведена боржником за виконавчим провадженням, оскільки боржник не виконав свого обов`язку надати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин, старший державний виконавець дійшов висновку про наявність підстав для накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення без поважних на те причин.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять відомостей та належних доказів вчинення позивачем дій, спрямованих на виконання судового рішення, адже у справі відсутні докази про доведення до компетентних органів, наділених правом на виділення коштів по виплаті заборгованості з доплати до пенсії в розмірі 2000 грн, станом на момент прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.28 Закону №1404-VIII передбачено, що Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону №1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Однак, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII.

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

В цій справі, апелянт, як боржник у виконавчому провадженні, був зобов`язаний провести перерахунок щомісячної доплати в розмірі 2000 грн відповідно до постанови КМУ №713 від 14.07.2021 та здійснити виплату, сум, які утворились після проведеного перерахунку.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.4 постанови КМУ №713 від 14.07.2021 фінансування виплати, передбачених цією постановою, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Отже, виконання судового рішення з виплати заборгованості, в межах спірних правовідносин, можливе лише за наявності відповідного фінансування з державного бюджету України.

Постановою КМУ №631 від 24.06.2023 затверджений Бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік, за яким передбачені видатки для погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду в сум 360000 тис. гривень.

Як вбачається з відкритих джерел мережі Інтернет, станом на 21.07.2023 Пенсійним фондом України розпочато фінансування видатків на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що набрали законної сили по 09.07.2020 та якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету.

Постановою КМУ №1156 від 11.10.2024 затверджений Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік, за яким передбачені видатки для погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду в сум 500000 тис. гривень.

Як вбачається з відкритих джерел мережі Інтернет, станом на 11.11.2024 Пенсійним фондом України розпочато фінансування видатків на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що набрали законної сили по 19.11.2020 та якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік станом на час виникнення спірних правовідносин, не затверджений.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що тільки 14.02.2025 постановою КМУ №157 був затверджений Порядок використання коштів державного бюджету, передбачених на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду України (надалі Порядок №157).

Відповідно до п.3 Порядку №157, головним розпорядником бюджетних коштів є Мінсоцполітики. Відповідальним виконавцем бюджетної програми та розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня є Пенсійний фонд України

За приписами пп.12 п.4 Порядку №157 Бюджетні кошти спрямовуються на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України

Також, відповідно до приписів пункту 11 Порядку №157 розподіл бюджетних коштів у разі їх недостатності здійснюється з урахуванням ресурсної забезпеченості виділених бюджетних асигнувань у такій черговості, у восьму чергу виплата пенсій в частині видатків на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду.

Як вказує апелянт, суми пенсії, нараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах). При цьому, облік фінансових зобов`язань, що виникають внаслідок нарахування коштів на виконання судових рішень, здійснюється в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах). Заборгованість, визначена на виконання рішень судів, обліковується в електронних пенсійних справах з датою набрання ними законної сили, на підставі цих відомостей у підсистемі Реєстр судових рішень інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (РСР ІКІС ПФУ), яка забезпечує автоматизацію пенсійного забезпечення та інших завдань у сфері соціального захисту, та є центральним елементом роботи ПФУ, який дозволяє автоматизувати різні процеси, в тому числі і облік заборгованості, визначеної на виконання судових рішень. За наведених підстав відсутня необхідність в окремому (паперовому) інформуванні Пенсійного фонду України про потребу в коштах для проведення виплат на виконання судових рішень. Адже, Пенсійний фонд України автоматичним способом узагальнює обліковану інформацію про суму заборгованості та щомісячно інформує про фінансову потребу Міністерство соціальної політики України, яке є головним розпорядником коштів бюджетної програми за КПКВК 2506080 Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про відсутність необхідності додатково, у паперовому або електронному вигляді інформувати Пенсійний фонд України про потребу у додатковому фінансуванні, зокрема і щодо виплати заборгованості у межах виконавчого провадження №73191331.

За наведених підстав, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що він в цьому випадку не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення, яке набрало законної сили 15.09.2023, адже станом на 21.07.2023 Державою профінансовано виконання рішень, які набрали законної сили по 09.07.2020, станом на 11.11.2024 щодо рішень, які набрали законної сили по 19.11.2020, а на 2025 рік (на час виникнення спірних правовідносин) бюджет ПФУ не затверджений.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що старшим державним виконавцем в оскаржуваній постанові від 11.04.2025, лише не надання боржником доказів наявності обставин, які зумовили тривале невиконання судового рішення, розцінене як неповажна причина. Однак, за наведених вище підстав, апеляційний суд вважає такий висновок помилковим.

Зазначає колегія суддів і про те, що апелянт є розпорядником коштів нижчого рівня, виплата заборгованості здійснюється виключно за рахунок коштів Державного бюджету, наявність таких коштів та їх виділення, зокрема і головним розпорядником, яким є Мінсоцполітики, на погашення заборгованості не залежить від апелянта. Тому, застосування до апелянта заходів юридичної відповідальності накладення штрафу за невиконання судового рішення (в частині не виплати перерахованих, на виконання судового рішення, сум) не буде мати жодних позитивних наслідків, спрямований на дійсне та фактичне виконання судового рішення - виплату заборгованості. А тому, накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

На підставі вище наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що невиконання судового рішення апелянтом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 01.11.2023 отримана апелянтом 01.11.2023, та строк в 10 днів для виконання рішення суду, встановлений постановою відкриття виконавчого провадження, сплив 12.11.2023, проте оскаржувана постанова прийнята 11.04.2025, що не відповідає приписам ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII, в частині строку перевірки виконання судового рішення та застосування заходів юридичної відповідальності.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, враховуючи приписи ст.139 КАС України та правову позиція викладену Верховним Судом у постанові від 31.05.2023 по справі №815/4246/17, колегія суддів зазначає, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, апелянту мають бути відшкодовані понесені ним судові витрати, витрати на сплату судового збору в суді першої інстанції в сумі 2422,40 грн, та в суді апеляційної інстанції в сумі 4542,00 грн, всього 6964,40 грн.

Керуючись ст.ст.2-12, 72-78, 139, 242, 272, 287, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Задовольнити адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №73191331 від 11.04.2025 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу в розмірі 5100 грн.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати витрати зі сплати судового збору всього в сумі 6964,40 грн (шість тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька