Справа № 160/24476/24
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/24476/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Кругового О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 р. (суддя Бухтіярова М.М.) в адміністративній справі №160/24476/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправною діяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно поновлення його на військовому обліку; зобов`язати посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 внести відомості до реєстру «Оберіг» стосовно виключення позивача з військового обліку.

В обґрунтування позовних вимог вказувалось на протиправне та безпідставне поновлення позивача на військовому обліку, оскільки він був у 2012 році виключений з військового обліку у зв`язку із досягненням граничного віку перебування у запасі, тому не є військовозобов`язаним. Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу» не передбачено можливості поновлення на військовому обліку осіб, які були з нього виключені. Зміна законодавства в частині збільшення граничного віку перебування на військовому обліку та у запасі, на думку позивача, не розповсюджує свою дію на нього в силу положень статті 58 Конституції України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги викладені доводи, якими позивач мотивував позовні вимоги, а також зазначено про те, що суд першої інстанції помилково ототожнює позивача лише як особу, що звільнена зі служби у військовому резерві, та не досягла граничного віку перебування у запасі, не враховуючи обставину його виключення у 2012 році з військового обліку за нормами закону, який діяв на той час.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходив.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 23.11.1985 був призваний на строкову військову службу, 10.09.1987 звільнений у запас у зв`язку із закінченням строку військової служби та взятий на військовий облік військовозобов`язаних у запасі. 01.08.2012 позивач досяг 45-річного віку. Відповідно до відмітки (п.34) військового квитка серії НОМЕР_1 , позивач з 31.12.2012 виключений з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_5 АДРЕСА_1 . 22.05.2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України із заявами, в яких вимагав терміново внести до реєстру «Оберіг» інформацію про виключення його з військового обліку. До заяв від 22.05.2024 долучив копію військового квитка серії НОМЕР_2 , а саме: сторінки: 1, 26, 27, 32, 33, та скріншот з мобільного застосунку «Резерв+». Листом від 22.07.2024 №160/1/2797 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено позивачу, що він був виключений з військового обліку за досягненням граничного віку перебування в запасі, згідно з чинної на той час редакції Закону України №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992, водночас на підставі та у відповідності до вимог Закону України №1604-VII «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22.07.2014, у зв`язку із зміною граничного віку перебування в запасі до 60 років він підлягав взяттю на військовий облік військовозобов`язаних. Листом від 01.08.2024№160/1/2971 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено, що оскільки за чинними нормами статті 28 Закону №2232-ХІІ ОСОБА_1 не досягнув граничного віку перебування у запасі посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 на законних підставах поновили його на військовому обліку військовозобов`язаних. 15.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 надав ще одну відповідь на заяву позивача від 25.05.2024,повторно повідомивши про те, що на підставі та у відповідності до вимог Закону України №1604-VII «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22 липня 2014 року у зв`язку із зміною граничного віку перебування в запасі до 60 років ОСОБА_1 підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо поновлення на військовому обліку, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для виключення позивача із військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки він не досяг граничного віку перебування у запасі.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (Закон № 2232-ХІІ). Цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Статтею 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Статтею 32 Закону №2232-XII в редакції, яка діяла станом момент виключення позивача з військового обліку, було визначено, що військовозобов`язані, які досягли граничного віку перебування в запасі, виключаються з військового обліку і переводяться у відставку.

Запас військовозобов`язаних згідно зі статтею 28 Закону №2232-XII віку поділявся на два розряди, що встановлювалися залежно від віку військовозобов`язаних. Військовозобов`язані, які перебували у запасі та мали військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділялися на розряди за віком: 1) перший розряд до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини до 45 років; прапорщики і мічмани до 50 років. При цьому граничний вік перебування в запасі другого розряду був граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.

У подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації» від 27 березня 2014 року №1169-VII внесено зміни до статті 28 Закону №2232-XII та змінено граничний вік перебування в запасі другого розряду до 50 років, а Законом України «Про внесення змін до статті 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»» від 22 липня 2014 року №1604-VII до 60 років.

Водночас, приписи Закону №2232-XII про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві, змін не зазнали.

Тобто, з набранням чинності вказаних змін до Закону №2232-XII позивач є таким, що підпадає під його дію як особа, яка не досягла встановленого законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду.

Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 17 лютого 2020 р. у справі №820/3113/17, яким керувався і суд першої інстанції, виконуючи приписи статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд касаційної інстанції у наведеній справі надав оцінку доводам щодо застосування статті 58 Конституції України.

Так, у Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа №1-7/99 про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто, дія нормативно-правового акта в часі пов`язується із вступом його в силу і з моментом втрати ним юридичної сили.

За колом осіб дія нормативно-правового акта поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних). На порядок дії нормативно-правового акта за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами відносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.

У зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-XII було підвищено граничний вік перебування військовозобов`язаних у запасі. Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави. З часу набрання чинності змін до вказаного Закону він поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування у запасі.

Верховний Суд також зазначив, що суди мають керуватись приписами законодавства, чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме повторного взяття позивача на військовий облік військовозобов`язаних.

Таким чином, оскільки за чинними нормами статті 28 Закону №2232-XII позивач не досяг граничного віку перебування у запасі та є військовозобов`язаним, тому відповідач на законних підставах поновив його на військовому обліку військовозобов`язаних.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування оскарженого рішення, які передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 р. в адміністративній справі №160/24476/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 23 червня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя Н.П. Баранник

суддя О.О. Круговий