Справа № 300/2800/25
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" червня 2025 р. справа № 300/2800/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД" про стягнення боргу в сумі 2308448 грн.,-
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося в суд із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД" про стягнення податкового боргу в сумі 2308448 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем обліковується податковий борг з адміністративних штрафів та інших санкцій в сумі 2308448грн., який виник у зв`язку із несплатою штрафних санкцій, застосованих податковим повідомленням-рішенням №015491/2304 від 19.12.2023, яке Товариством оскаржено в судовому порядку. Рішенням суду від 27.06.2024 в справі №300/2193/23, яке набрало законної сили 29.01.2025, у задоволенні позову відмовлено. Таким чином, сума податкових зобов`язань набула статусу податкового боргу. Враховуючи те, що у встановлений законом строк та ігноруючи податкову вимогу, надіслану відповідачу, сума податкового боргу добровільно не сплачена, позивач просив позов задовольнити повністю та стягнути дану заборгованість.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву. Позовні вимоги не визнав. Вказав, що податкове повідомлення-рішення № 015491/2304 від 19.12.2023 винесено за результатами позапланової виїзної документальної перевірки, якою встановлено порушення відповідачем строків подання документації з трансфертного ціноутворення та ненадання додаткової інформації за 2015-2018 роки. Штрафні санкції були застосовані безпідставно, оскільки відповідач своєчасно надав документацію з трансфертного ціноутворення, а відповідальність за ненадання додаткової інформації не передбачена законодавством. Крім того, застосування штрафів у період дії карантину та воєнного стану є суперечливим. З урахуванням цього, відсутні підстави для задоволення позову (а.с.158-164).
Суд, розглянувши відповідно до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД" 03.10.2003 зареєстроване, як юридична особа та взяте на облік, як платник податків контролюючим органом.
Згідно з ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Порядок адміністрування податків і зборів визначають положення Податкового кодексу України.
При вирішенні даного спору судом застосовані нормативно - правові акти в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що за приписами статті 36 Кодексу є податковим обов`язком.
Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.2 статті 36 Податкового кодексу України).
Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3 статті 37 Податкового кодексу України. Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Основні вимоги щодо складання та подання звітності для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням визначено статтею 39 Податкового кодексу України.
Відповідно до пп.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції. Звіт про контрольовані операції та повідомлення про участь у міжнародній групі компаній подаються центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.
За змістом пп.39.4.3 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України платники податків, що здійснюють контрольовані операції, повинні складати та зберігати документацію з трансфертного ціноутворення за кожний звітний період.
Підпунктами 39.4.4 та 39.4.5 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України передбачено, що на запит центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, платники податків протягом 30 календарних днів з дня отримання запиту подають документацію з трансфертного ціноутворення щодо контрольованих операцій, зазначених у запиті. Документація з трансфертного ціноутворення подається платником податків до контролюючого органу, зазначеного у запиті.
Запит надсилається не раніше 1 жовтня року, що настає за календарним роком, в якому таку контрольовану операцію (операції) було здійснено.
Зміст інформації, котра повинна бути відображена у документації з трансфертного ціноутворення, що може становити сукупність документів або єдиний документ, складений у довільній формі, передбачений положеннями підпункту 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України.
Разом з тим, під час перевірки Товариства контролюючим органом встановлено порушення:
Пунктом 120.6 ст.120 Податкового кодексу України визначено, що несвоєчасне подання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, у тому числі несвоєчасне подання уточненого звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній на вимогу контролюючого органу, або несвоєчасне декларування контрольованих операцій у поданому звіті відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів).
Особливості накладення штрафу (штрафів) за неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення, та/або глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файлу), та/або звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній, та/або повідомлення про участь у міжнародній групі компаній відповідно до вимог статті 39 цього Кодексу, визначено п.120.3 ст.120 Податкового кодексу України.
Як наслідок, на підставі цього акту ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення за №015491/2304 від 19.12.2023, яким до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 2308448 грн. (а.с.7).
Згідно з пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У встановлений податковим законом строк сплату податкових зобов`язань Товариство не здійснило, не погодившись із податковим повідомленням-рішення, Товариство оскаржило його в судовому порядку.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №300/2193/24, яке набрало законної сили на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025, у задоволенні позову ТОВ "Європа-Транс ЛТД" до ГУ ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №015491/2304 від 19.12.2023, відмовлено (а.с.10-35).

У справі №300/2193/24 суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що передбачений положеннями підпункту 39.4.6 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України вичерпний перелік (зміст) інформації, яка повинна бути відображена у документації з трансфертного ціноутворення, і подана на виконання вимог запиту податкового органу, не розширено підпунктом 39.4.9 пункту 39.4 статті 39 Кодексу, що дає змогу ідентифікувати документацію з ТЦ та додану до неї додаткову інформацію, як неподільну та таку, що становить єдиний зміст, а тому застосування до ТОВ "Європа-Транс ЛТД" штрафних санкцій, передбачених підпунктом 120.3 статті 120 Податкового кодексу України, за неподання додаткової інформації до документації з трансфертного ціноутворення на виконання вимог запиту ДПС України за №24888/6/99-00-23-02-01-06 від 25.08.2023, є правомірним та таким, що відповідає податковому законодавству, чинному на момент виникнення спірних правовідносин, а відтак підстави для скасувати податкового повідомлення-рішення №015491/2304 від 19.12.2023 відсутні.

За приписами пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Оскільки, відповідачем відповідно до статті 56 Податкового кодексу України оскаржено в судовому порядку податкове повідомлення-рішення, яке лягло в основу податкового боргу, що є предметом стягнення в даному судовому провадженні, суд приходить до переконання, що з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №300/2193/24, сума податкових зобов`язань 2308448 грн., є узгодженою.

Відповідно до вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу встановлено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України контролюючим органом надіслано відповідачу податкову вимогу форми "Ю" від 14.02.2025 за № 0-0919, згідно з якою станом на 12.02.2025 податковий борг відповідача становив 2308448 грн. (а.с.8).

На час розгляду справи податкова вимога неоскаржена та невідкликана.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Податковий борг відповідача підтверджується також довідкою про суми податкового боргу платника податків станом на 15.04.2025 (а.с.6).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгодженого податкового зобов`язання зі сплати адміністративних штрафів та інших санкцій, є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

Що стосується посилання відповідача на своєчасність подання документації з трансфертного ціноутворення, протиправність застосування штрафних санкцій за ненадання додаткової інформації, то такі не заслуговують на увагу, з огляду на те, що правомірність застосування штрафних санкцій була предметом судового розгляду у справі №300/2193/24.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, не охоплюється предметом даного позову, відповідне зобов`язання не є предметом позову в справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

З цих же підстав не заслуговують на увагу посилання відповідача на застосування контролюючим органом штрафу в період дії карантину та воєнного стану.

У рішенні по справі №300/2193/24 суд зазначив, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував обставину подання до ГУ ДПС у Івано-Франківській області заяви щодо неможливості виконання платником податків свого податкового обов`язку та/або повідомлення про неможливість вивезення первинних документів із територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, та з територій, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації відповідно до підпункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Крім того, з 27.05.2022, тобто з дати набрання чинності Закону України №2260-IX, поновлено, зокрема перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством для подання звітності, до якої віднесено документацію з трансфертного ціноутворення, що свідчить про виникнення з 27.05.2022 у ТОВ "Європа-Транс ЛТД", як у платника податку, який на момент вручення запитів ДПС України про надання документації з трансферного ціноутворення та додаткової інформації до документації з трансферного ціноутворення, мав можливість своєчасно виконувати податкові зобов`язання, обов`язку дотримуватися визначених Податковим кодексом України строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів.

Суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до пункту 52-8 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених, зокрема статтями 73 і 78 цього Кодексу щодо надання платниками податків відповідей на запити контролюючих органів (крім запитів контролюючих органів щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/ або з від`ємного значення з податку на додану вартість; з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які проводять господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України; податкового контролю за трансфертним ціноутворенням; податкового контролю за нерезидентами (представництвами нерезидентів); валютного контролю в частині дотримання встановлених граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів), що надійшли (надійдуть) платникам податків по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Тобто дія пункту 52-8 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу щодо тимчасового зупинення перебігу строків, встановлених, зокрема статтями 73 і 78 Податкового кодексу України, не розповсюджується на строки надання платниками податків відповідей на запити контролюючих органів щодо подання документації з трансфертного ціноутворення, оскільки такі строки є спеціальними та встановленими статтею 39 Податкового кодексу України.

Згідно із частиною ч. 4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин доводи відповідача про неправомірність застосування штрафу в період дії карантину та воєнного стану є необґрунтованими.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів (пункт 87.1 статті 87 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктами 95.3 та 95.4 статті 95 Податкового кодексу України визначено заходи щодо погашення податкового боргу платника податків, відповідно до вимог яких стягнення коштів у рахунок погашення такого боргу здійснюється за рішенням суду з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

На переконання суду відповідач зобов`язаний погасити вказану суму податкового боргу. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальним для вирішення даного спору.

З огляду на вказане, позовні вимоги Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД" про стягнення боргу в сумі 2308448 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Транс ЛТД" (, вул.Промислова, буд.29 кв.(офіс)20, м.Івано-Франківськ) у дохід бюджету заборгованість в сумі 2308448 (два мільйони триста вісім тисяч чотириста сорок вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.