Справа № 495/976/25
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 495/976/25

Перша інстанція: суддя Прийомова О.Ю.,

повний текст судового рішення

складено 19.05.2025, м. Білгород-Дністровський

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Джабурії О. В.,

суддів Кравченка К. В., Вербицької Н. В.

розглянувши, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу адвоката Садовського Василя Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

У лютому 2025 року адвокат Садовський В. Є., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив скасувати постанову від 18.01.2025 №22 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (даліКУпАП) та про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500 грн.

Також адвокат просив закрити справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю в діях його довірителя відповідного складу.

Обґрунтовуючи позов, адвокат пояснив, що суть інкримінованого правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 03.12.2024 о 09:00 год., для уточнення даних, будучи належним чином сповіщеним, позаяк викликався повісткою, чим порушив частину 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період.

Адвокат указує, що його довіритель викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 повісткою на 03.12.2024 для уточнення даних, однак в повістці не зазначено, які саме дані мав уточнити ОСОБА_1 , ураховуючи те, що він, згідно даних військово-облікового документа «Резерв+», уточнив свої дані ще 12.07.2024, у межах наданого 60-ти денного строку для обов`язкового оновлення даних.

Також позивач має право на відстрочку на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки має на утриманні троє дітей віком до 18 років.

Отже, на думку адвоката, його довіритель не допускав умисного порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Адвокат також акцентував увагу на тому, що, згідно примітки до статті 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

На думку адвоката, відповідач мав і має можливість отримати персональні дані ОСОБА_1 шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

За таких умов, будь-яке застосування штрафу відповідачем щодо порушення статті 210-1 КУпАП, є незаконним, оскільки прямо порушує імперативну абсолютно-визначену норму примітки до цієї статті.

У відзиві на позов суб`єкт владних повноважень указав, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, який полягає у вчиненні ним порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Так, ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , позаяк викликався повісткою, що свідчить про порушення частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка передбачає, у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2025 року позов задоволено частково.

Суд змінив захід стягнення, накладений на ОСОБА_1 постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.01.2025 №22, зі штрафу розміром однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500,00 грн, на штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Тобто, на думку суду, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлений прямий обов`язок з`явитися до ТЦК та СП на виклик за повісткою.

Суд першої інстанції вважав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 правомірно прийняв спірну постанову, оскільки позивач не з`явився за повісткою у визначену в ній дату.

Разом з цим, суд першої інстанції вважав, що у спірній постанові відсутнє належне мотивування застосування штрафу у максимальному розмірі 25 500 грн, а тому вважав необхідним зменшити розмір стягнення до мінімального (однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) 17 000 грн.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, адвокат Садовський В. Є., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу.

У скарзі апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а відтак, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Так, доводи апеляції полягають у тому, що суд першої інстанції проігнорував суть позову, яка полягає у тому, що він не зобов`язаний з`являтися до ТЦК та СП для повторного оновлення даних, оскільки такі дані він оновив вчасно ще 12.07.2024, у межах наданого 60-ти денного строку для обов`язкового оновлення даних, що підтверджується скріншотом з додатку «Резерв+».

Крім того, адвокат указує, що ОСОБА_1 оновив свої дані також і 11.01.2025, що підтверджується додатком «Резерв+».

Також адвокат продовжує наполягати на тому, що позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 повісткою на 03.12.2024 для уточнення даних, однак в повістці не зазначено, які саме дані мав уточнити позивач.

До того ж, адвокат указує, що суд не надав відповідь на його аргумент щодо примітки до статті 210 КУпАП.

Таким чином, адвокат вважає, що в діях його довірителя відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Відповідач, скориставшись процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою та просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки воно ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Мотиви відзиву полягають у тому, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Також, відповідач вважає, що примітка до статті 210 КУпАП не звільняє особу від явки, якщо було здійснено індивідуальний виклик за повісткою.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справа була призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.06.2025 о 12:00 год., сторони сповіщені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

На вказану дату та час сторони у судове засідання не з`явились, від адвоката Садовського В. Є. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції, відповідно до статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 10.02.2009 як військовозобов`язаний, має військове звання «солдат запасу».

Позивач має право на відстрочку на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки має на утриманні троє дітей віком до 18 років.

За даними інформації, зазначеної у додатку «Резерв+», позивач дані уточнив вчасно 12 липня 2024 року, відстрочка від мобілізації до 08 травня 2025 року.

Відповідно до відомостей повістки за №1316937 ОСОБА_1 зобов`язано з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 (Доманівка) 03 грудня 2024 року о 09:00 год. для уточнення даних.

Дану повістку було направлено засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням №918, причиною повернення рекомендованого поштового відправлення є відмова адресата від отримання.

11 січня 2025 року ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де складено протокол про адміністративне правопорушення №7 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого останній не з`явився без поважних причин у визначений повісткою термін до ТЦК та СП для уточнення даних, чим вчинив передбачене абзацом першим частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та частиною третьою статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

З датою розгляду адміністративної справи на 14 січня 2025 року о 14:30 год. та зі статтею 268 КУпАП ознайомлений під підпис.

14 січня 2025 року розгляд адміністративної справи не відбувся, а відтак позивач отримав виклик про розгляд справи на 18 січня 2025 року о 10:30 год.

На підставі встановлених у протоколі обставин, 18 січня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_2 прийняв постанову за №22, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, та нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 500 грн.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів дійшла наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами частини 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що головним питанням у межах даної справи є встановлення наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, а саме: неявка по повістці для уточнення даних.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону №3543-XII особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію».

24 лютого 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.

Стаття 210-1 КУпАП, в редакції, яка діє з 19.05.2024, визначає покарання за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частина 3 вказаної статті передбачає, зокрема, накладення штрафу на громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення №7 від 11.01.2025 та спірній постанові указано про порушення позивачем абзацу першого частини 1 статті 22 Закону №3543-XII та частини 3 статті 22 цього ж Закону.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Отже, для притягнення особи до відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, у межах даної справи, відповідач має довести, що ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом:

для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів;

визначення їх призначення на особливий період;

направлення для проходження медичного огляду.

Як свідчать обставини справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 направив позивачу повістку за №1316937, якою зобов`язав з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 03 грудня 2024 року о 09:00 год. для уточнення даних.

Разом з цим, у переліку абзацу першого частини 1 статті 22 Закону №3543-XII відсутня така підстава як уточнення даних.

Тому, колегія суддів вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помилково вважає, що позивач порушив вимоги абзацу першого частини 1 статті 22 Закону №3543-XII.

Слід також зазначити, що, інкримінуючи позивачу порушення частини 3 статті 22 Закону №3543-XII, а саме: неявка за повісткою про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, суб`єкт владних повноважень повинен довести, що така неявка пов`язана з підставами виклику зазначеними в абзаці першому частини 1 статті 22 Закону №3543-XII.

Разом з цим, у повістці про виклик №1316937 мета виклику указана як для уточнення даних.

Ані в протоколі, ані в спірній постанові не указано, які дані мав уточнити позивач, враховуючи, що 12 липня 2024 року ОСОБА_1 уточнив свої дані, що підтверджується скріншотом з мобільного додатку «Резерв+».

Посилання суду першої інстанції на те, що позивач має беззаперечний обов`язок з`являтися за викликом по повістці до ТЦК та СП, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки такий виклик має відповідати Закону №3543-XII, тим більше, що суб`єкт владних повноважень посилається на відповідні вимоги даного Закону.

Більш того, відповідно до примітки статті 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, законодавець чітко визначив умову, за якої, зокрема, положення статті 210-1 КУпАП не застосовуються, а саме: за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Отже, накладення штрафу за не уточнення даних без повної та всебічної перевірки доступності цієї інформації в інших базах є необґрунтованим та свідчить про недотримання вимог чинного законодавства України.

На думку колегії суддів, відповідачем не вказано, які саме відомості (персональні дані) не були уточнені позивачем і не могли бути одержані самостійно суб`єктом владних повноважень шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими органами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не надав оцінку примітки до статті 210 КУпАП та дійшов помилкового висновку про законність спірної постанови.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (у розумінні примітки до статті 210 КУпАП).

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що виразилось у неправильному тлумаченні закону, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України рішення суду має бути скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Пунктом 3 частини 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат, слід указати таке.

Частина 1 статті 139 КАС України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 слід стягнути суму судового збору на користь позивача за подання позову та апеляційної скарги в сумі 1514 грн.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись статтями 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Садовського Василя Євгеновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2025 року скасувати.

Ухвалити у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення нове рішення про задоволення позову.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.01.2025 №22 по справі про адміністративне правопорушення, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код за ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко