Справа № 520/23799/24
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

23 червня 2025 року

м. Київ

справа №520/23799/24

адміністративне провадження № К/990/20658/25

Верховний Суд у складі колегії суд дів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Чиркіна С.М.,

суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 у справі № 520/23799/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУПФУ в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФУ у Львівській області, скаржник), в якому просив:

визнати неправомірними дії ГУПФУ в Харківській області та ГУПФУ у Львівській області щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 72 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

зобов`язати ГУПФУ в Харківській області та ГУПФУ у Львівській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період роботи на посаді судді 31 рік 02 місяці 12 днів та стаж роботи за юридичною спеціальністю тривалістю у 2 роки, вимоги щодо якого були визначені законом та надавали право для призначення на посаду судді, а разом зарахувати до стажу роботи, який дає право на отримання ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період роботи тривалістю у 33 роки 02 місяці 12 днів, і здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 76 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 08.05.2024 довічно, з виплатою йому недоотриманих сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

визнати протиправною бездіяльність ГУПФУ у Харківській області та ГУПФУ у Львівській області щодо непроведення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, відповідно до його заяви про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, та довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13.05.2024 № 04-49/292, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області;

зобов`язати ГУПФУ у Харківській області та ГУПФУ у Львівській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 26.06.2024 відповідно до його заяви про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідки від 13.05.2024 № 04-49/292, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області, якою визначена суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 221422,50 грн і складається з: посадового окладу в розмірі 113550,00 грн, доплати за вислугу років (80%) у сумі 90840,00 грн, доплати за перебування на адміністративній посаді в суді (5%) в сумі 5677,50 грн, доплати за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці в розмірі 11355,00 грн, з виплатою ОСОБА_1 недоотриманих сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025, позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ГУПФУ у Харківській області щодо призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 72 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування інших періодів стажу роботи, які повинні зараховуватися до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов`язано ГУПФУ у Харківській області зарахувати до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 додатково два роки роботи у галузі права, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а всього з урахуванням роботи на посаді судді - 33 роки 02 місяці 12 днів.

Визнано противним та скасовано рішення ГУПФУ у Львівській області від 03.07.2024 № 14 про відмову у проведенні перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язано ГУПФУ у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки ТУ ДСА у Харківській області від 13.05.2024 № 04-49/292, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, з дати звернення із заявою про перерахунок щомісячного довірчого грошового утримання судді у відставці, з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовлено.

14.05.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУПФУ у Львівській області, у якій скаржник просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025, ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 20.05.2025 касаційну скаргу залишено без руху, постановлено, що задля усунення вказаних недоліків, скаржнику необхідно надати обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з частиною п`ятою статті 328 КАС України.

03.06.2025 на виконання вимог зазначеної ухвали, від скаржника до Верховного Суду надійшло клопотання, в якому наведені обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження.

Як підставу касаційного оскарження скаржник зазначає, що справа має значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункти «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України), а також на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України (не врахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24).

Отже, недоліки, які слугували підставою для залишення касаційної скарги без руху, були усунуті скаржником повністю.

Перевіривши касаційну скаргу та документи, додані до неї, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі оскаржується рішення територіального органу Пенсійного фонду України щодо відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Харківський окружний адміністративний суд в ухвалі від 30.08.2024 про відкриття провадження вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом (частина перша статті 328 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Оцінивши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зокрема, для підтвердження фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики скаржник має сформулювати проблемне правове питання, вирішення якого у випадку відкриття Верховним Судом касаційного провадження, впливатиме на значну кількість спорів.

Натомість скаржник лише покликається на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Суд вважає, що скаржник не довів наявність підстав, вказаних у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у цій справі.

Також як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд не приймає посилання скаржника на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24, так як обставини цієї справи та справ, зазначених скаржником з метою обґрунтування підстави касаційного оскарження, виникли за різних фактичних обставин, у різні періоди часу з урахуванням різного законодавчого регулювання та його застосування.

Так, у справі № 240/9028/24 позивачка звернулася до Вищого адміністративного суду України, Верховного Суду з позовом про визнання протиправними дії Вищого адміністративного суду України щодо проведення неповного розрахунку при звільненні та виключенні зі штату суду судді, який полягає у виплаті за період з 27.12.2023 по 08.02.2024 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою, обчислених без застосування базового посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, що визначений на підставі положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VI, а також без застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у розмірі 2684,00 грн та абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» у розмірі 3028,00 грн.

Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Разом з тим, щодо посилання скаржника на наявність підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, Суд вказує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі вказаної норми КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Отже, з огляду на недостатнє обґрунтування скаржником у касаційній скарзі посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, а також враховуючи те, що наведені скаржником постанови Верховного Суду та оскаржувані судові рішення, прийняті з урахуванням різних фактичних обставин справи, у різні періоди часу та з урахуванням різного законодавчого регулювання та його застосування, колегія суддів вважає недоведеною наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що висновки судів першої і апеляційної інстанції, про те, що позивач має право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового судді у відставці за 2024 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено 01.01.2024 (3028,00 грн) узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постановах Верховного Суду від 12.09.2024 у справі № 580/2522/24, від 27.10.2022 у справі № 640/10564/21, від 12.09.2023 у справі № 540/7777/21, від 28.11.2023 у справі № 640/16655/21 та інших.

Скаржник не обґрунтовує підстави для відступу від висновків Верховного Суду та Суд не вбачає за необхідне відступати від такого висновку.

Інших обґрунтувань щодо наявності підстав касаційного оскарження у справах, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 328 КАС України скаржник не зазначив.

Отже, за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню, та скаржником не доведені визначені законом виключні обставини, які можуть слугувати підставою для відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 у справі № 520/23799/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач: С.М. Чиркін

Судді: Я.О. Берназюк

В.М. Шарапа