Справа № 420/6989/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/6989/24

Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я. Дата і місце ухвалення: 11.04.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

при секретарі Гудзікевич Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14 липня 2023 року №17039/15-32-24-04, №17040/15-32-24-04, №17041/15-32-24-04, №17043/15-32-24-04 та №17047/15-32-24-04.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято Головним управлінням ДПС в Одеській області за наслідками перевірки, проведеної з численними порушеннями норм законодавства, а саме: у 2023 році проведено перевірку за період 01.01.2017р. по 22.04.2020р., тобто період, що значно перевищує 1095 днів з дати призначення перевірки; платника податків не було належним чином повідомлено про проведення перевірки, а про її здійснення ОСОБА_1 дізналася лише в 2024 році; податковим органом належним чином не витребувано від ОСОБА_1 документи, що стосувалися предмету перевірки; на момент винесення спірних податкових повідомлень-рішень закінчилися граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій, встановлені ст.102 ПК України. Позивач зазначала, що в акті перевірки Головне управління ДПС в Одеській області дійшло необґрунтованого висновку про не підтвердження документально витрат позивача. ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність у сфері реалізації квитків на масові заходи за агентськими договорами, особливістю яких є те, що доходом агента мають визнаватися не всі кошти, що поступають на його рахунок від реалізації квитків, а лише комісія за реалізацію, яка, зазвичай, встановлюється у відсотковому співвідношенні від суми проданих квитків. Документи, наявні у позивача, дають можливість встановити, що отримавши кошти від реалізації квитків, ОСОБА_1 здійснювала перерахування таких коштів (за виключенням своєї комісії) організаторам заходів. Відтак, до складу прибутку позивача, який підлягає оподаткуванню, має входити тільки комісія (чистий дохід, тобто різниця між виручкою та документально підтвердженими витратами), розмір якої належним чином відображений у податкових деклараціях та документально підтверджений. Більше того, за період здійснення господарської діяльності ОСОБА_1 несла витрати на оплату орендної плати, комунальних платежів, зв`язку, тощо. Однак, з акту перевірки не являється за можливе встановити, які саме витрати Головним управлінням ДПС в Одеській області не були «зараховані» до витрат та на підставі яких сум були сформовані висновки про донарахування податкових зобов`язань.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 14 липня 2023 року №17039/15-32-24-04, №17040/15-32-24-04, №17041/15-32-24-04, №17043/15-32-24-04 та №17047/15-32-24-04.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з ГУ ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 30 280, 00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 11.04.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої дійшов помилкового висновку про порушення контролюючим органом встановленої законом процедури проведення перевірки. Пунктом 52.2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України було встановлено мораторій на проведення перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця, в якому завершується дія карантину, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України. Відповідно до п.2 розділу ІІ Закону №2120-ІХ від 15.03.2022р. дія п.52.2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України зупинена на період дії воєнного, надзвичайного стану. Разом з тим, на підставі п.69.9 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України (в редакції Закону №2260-ІХ від 12.05.2022р., яка набрала чинності 27.05.2022р.) документальні позапланові перевірки з підстав, визначених п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України з 27.05.2022р. могли проводитися, а якщо були розпочаті не зупинялися до закінчення дії правового режиму воєнного стану. До того ж, спірними податковим повідомленнями-рішеннями не нараховувалися грошові зобов`язання за 2017 рік.

Також, апелянт посилається на те, що Головним управлінням ДПС в Одеській області належним чином було повідомлено ОСОБА_1 про проведення перевірки шляхом надіслання на адресу позивача повідомлення від 10.04.2023р. №180/15-32-24-04 про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак, поштове відправлення повернулося до контролюючого органу без вручення його адресату з позначкою «за закінченням терміну зберігання». А відтак, на підставі п.42.2, п.42.5 ст.42 ПК України, таке повідомлення вважається належним чином врученим. Аналогічна обставина і з врученням ОСОБА_1 запиту щодо надання документів до перевірки №4559/КПР/15-32-24-04-06 від 11.04.2023р. Контролюючий орган не зобов`язаний здійснювати особисту доставку або використовувати всі можливі альтернативні канали зв`язку, якщо податкова адреса платника податків є визначеною та чинною. Таким чином, твердження позивача про те, що вона не була обізнана про проведення перевірки, є необґрунтованими. Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що ОСОБА_1 могла скористатися правом адміністративного оскарження висновків акту перевірки після його отримання і додати до нього первинні документи, які б спростовували висновки цього акту. До того ж, інформація про податкову перевірку, її результати та прийняті податкові повідомлення-рішення є доступною в електронному кабінеті платника, що забезпечує можливість адміністративного оскарження.

Що ж до висновку суду першої інстанції про те, що висновки акту перевірки спростовуються наданими ОСОБА_1 до суду документами, то апелянт зазначає, що обов`язок надання документів, що становлять або пов`язані з предметом перевірки, виникає у платника податків з моменту початку проведення перевірки. Невиконання платником такого обов`язку має наслідком застосування до нього відповідальності у вигляді штрафу. А відтак, платник податків не може посилатися в судовому процесі на документи, які ним не надавалися під час здійснення перевірки. У зв`язку з ненаданням до перевірки документів щодо правильності визначення сум одержаного доходу, задекларованого у податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2017-2020р.р., Головним управлінням ДПС в Одеській області використана податкова інформація з Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів та утриманих податків за перевіряємий період та дані податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2017-2020р.р. Перевіркою правильності визначення чистого оподатковуваного доходу, відображеного в деклараціях про доходи, з даними про суми оподатковуваного доходу, визначеними в ході перевірки, встановлено його заниження за перевіряємий період всього в сумі 17 746 249,16 грн., встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 3 194 324,06 грн. Так як за період з 01.01.2028р. по 31.12.2018р. дохід ФОП ОСОБА_1 перевищив 1 млн. грн., тому, на виконання вимог п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183 ПК України, до 10.01.2019р. позивач повинна була надати до Головного управління ДПС в Одеській області заяву про реєстрацію її платником податку на додану вартість.

ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що вона не була повідомлена про проведення перевірки, яка проводилася контролюючим органом без витребування у ФОП ОСОБА_1 первинних документів, а висновки акту перевірки базувалися виключно на даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Зазначене свідчить про фактичне проведення камеральної перевірки, а не документальної. Запити про надання документів чи пояснень позивачу не направлялися, що підтверджується відсутністю відповідних доказів у матеріалах справи. Перевірка охоплювала період з 01.01.2017р. по 21.04.2020р., що перевищує строк давності, встановлений ст.102 ПК України. Податковий орган зобов`язаний враховувати приписи вказаної статті як щодо граничних термінів визначення податкового зобов`язання, так і щодо періоду, який буде охоплювати податкова перевірка. Висновки акту перевірки про заниження податкових зобов`язань є помилковими, оскільки Головним управлінням ДПС в Одеській області не правильно визначено чистий оподатковуваний дохід платника податків, який є різницею між загальним оподатковуваних доходом (виручка у грошовій і негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.06.2011р. ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем, номер запису про реєстрацію 0094927, код основного виду економічної діяльності 90.01 театральна та концертна діяльність.

21.04.2020р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесені відомості про припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 .

На підставі п.п.78.1.7 п.78., ст.78, ст.79 Податкового кодексу України, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення підприємницької діяльності від 21.04.2020р. №7094927 та згідно наказу Головного управління ДПС в Одеській області №2348-п від 07.04.2023р. «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 », з урахуванням Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» №2260-IХ, у період з 18.05.2023р. по 24.05.2023р. головним державним інспектором відділу планових перевірок, координації та інформаційно-аналітичного забезпечення оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області Грачовою В.В. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017р. по 21.04.2020р.

За результатами перевірки Головним управління ДПС в Одеській області складено акт перевірки від 30.05.2023р. №14632/15-32-24-04/ НОМЕР_1 , у висновках якого зафіксовано наступні порушення ОСОБА_1 :

1. п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 3 194 324,06 грн., у тому числі за 2017 рік у сумі 78 062,42 грн., за 2018 рік у сумі 265 329,33 грн., за 2019 рік у сумі 2 831 600,72 грн., за 2020 рік у сумі 19 332,39 грн.;

2. п.п.162.1 ст.162, п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.44.1 ст.44, п.177.2 ст.177, п.177.4 ст.177, п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 266 193,74 грн., у тому числі за 2017 рік у сумі 6 505,20 грн., за 2018 рік у сумі 22 110,78 грн., за 2019 рік у сумі 235 966,73 грн., за 2020 рік у сумі 1611,03 грн;

3. п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено неподання реєстраційної заяви про реєстрацію платником податку на додану вартість;

4. п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187, п.п.188.1 ст.188, п.п.194.1.1 п.194.1 ст.194 Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано податку на додану вартість у сумі 3 484 155 грн., у тому числі за січень-лютий 2019 року у сумі 3 369 421 грн., за січень-квітень 2020 у сумі 114 734 грн.;

5. п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.п.203.1 ст.203, п.202.1 ст.202 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за період січень 2019 року - квітень 2020 року;

6. п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено неподання повідомлення (форма 20-ОПП) про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що за період з 01.01.2017р. по 21.04.2020р. ФОПП ОСОБА_2 здійснювала господарську діяльність на загальній системі оподаткування, особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено статтею 177 Податкового кодексу України. При перевірці достовірності відображених в деклараціях про майновий стан та доходи за 2017-2020р.р. сум загального оподатковуваного доходу, отриманого від здійснення підприємницької діяльності, використано наступні документи: відомості, відображені в податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2017-2020 роки; відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або суми отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованою фізичною особою в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2017-2020 роки.

У зв`язку з ненаданням до перевірки документів при перевірці правильності визначення сум одержаного доходу, задекларованого у податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2017-2020 роки, використана податкова інформація з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або суми отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованою фізичною особою в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2017-2020 роки.

Перевіркою відображеного показника «Сума одержаного доходу» стовбці 4 додатку Ф2 «Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою» до податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2017-2020 роки згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або суми отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованою фізичною особою в податковій декларації про майновий стан та доходи за ознакою « 157» встановлено заниження сум одержаного доходу за перевіряємий період на загальну суму 1 410 784,61 грн., в тому числі за 2018 рік на 1 410 755,89 грн. та за 2020 рік на 28,72 грн., чим було порушено п.177.2 ст.177 ПК України.

ФОП ОСОБА_1 до перевірки не наданні первинні документи щодо походження витрат, які пов`язані з отриманням доходу та підтверджені документами про їх оплату за перевіряємий період на загальну суму 16 335 464,65 грн., в т.ч. за 2017 рік на суму 433 680,12 грн., за 2018 рік на суму 63 295,97 грн., за 2019 рік на суму 15 731 115,10 грн., за 2020 рік на суму 107 373,46 грн., що є порушенням п.177.4 ст.177 ПК України.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено його заниження в сумі 3 194 324,06 грн., в т.ч. за 2017 рік у сумі 78 062,42 грн., за 2018 рік у сумі 265 329,33 грн., за 2019 рік у сумі 2 831 600,72 грн., за 2020 рік у сумі 19 332,39 грн., що є порушенням п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України.

В результаті вказаних порушень ФОП ОСОБА_1 у перевіряємий період не нараховано військового збору на суму 266 193,74 грн.

Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за перевіряємий період встановлено його заниження в сумі 3 484 155 грн., у тому числі за січень-лютий 2019 року у сумі 3 369 421 грн., за січень-квітень 2020 у сумі 114 734 грн.

Перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. дохід ФОП ОСОБА_1 перевищив 1 млн. грн. та склав 2 340 887,24 грн. Враховуючи вимоги п.183.10 ст.183 ПК України ОСОБА_1 у періоді з 10.01.2019р. по 21.04.2020р. не має права на нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

В порушення вимог п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.п.203.1 ст.203, п.202.1 ст.202 ПК України ФОП ОСОБА_1 не подала податкові декларації з податку на додану вартість за період січень 2019 року - квітень 2020 року.

На підставі висновків акту перевірки від 30.05.2023р. №14632/15-32-24-04/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкові повідомлення-рішення:

№17039/15-32-24-04 від 14.07.2023р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» на 3 890 494,96 грн. (у т.ч. за податковим зобов`язанням 3 116 262,44 грн., за штрафними санкціями 774 232,52 грн.);

№17040/15-32-24-04 від 14.07.2023р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на 4 326 510,25 грн. (у т.ч. за податковим зобов`язанням 3 484 155,00 грн., за штрафними санкціями 842 355,25 грн.);

№17041/15-32-24-04 від 14.07.2023р., яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 5100,00 грн. за неподання декларацій з податку на додану вартість за період січень 2019 року - квітень 2020 року (порушення п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49, п.п.203.1 ст.203, п.202.1 ст.202 ПК України);

№17043/15-32-24-04 від 14.07.2023р., яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на 324207,93 грн. (у т.ч. за податковим зобов`язанням 259 688,54 грн., за штрафними санкціями 64519,39 грн.);

№17047/15-32-24-04 від 14.07.2023р., яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 340,00 грн. за неподання повідомлення про об`єкти оподаткування (форма 20 ОПП) за 2018 рік. (за порушення п.63.3 ст.63 ПК України).

Не погоджуючись з правомірністю зазначених податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 оскаржила їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_1 , виходив з того, що позапланову невиїзну документальну перевірку позивача проведено Головним управлінням ДПС в Одеській області під час дії мораторію на проведення перевірок, запровадженого на підставі пп.69.2-1 п.69 підрозділу ХХ Перехідних положень ПК України. Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок» від 09.11.2023р. №3453-ІХ набрав чинності тільки 08.12.2023р. Таким чином, за висновками суду, мораторій на проведення перевірки не міг бути фактично знятий раніше набрання чинності Законом №3453-ІХ, тобто раніше 08.12.2023р. Також, суд зазначив, що враховуючи дату, з якої зупинялося проведення перевірки на підставі пункту 52.2 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України - 18.03.2020р., відповідач мав право призначати перевірку за останні три роки, що передували даті зупинення Законом проведення перевірки, а саме з 18.03.2017р. З вказаного слідує, що відповідачем при здійсненні контролюючого заходу частково був охоплений період, який не підлягав перевірці.

Суд встановив, що акт перевірки не містить посилання на направлення податкових запитів позивачу, а також не містить факту ігнорування або відмови ОСОБА_1 надати документи. Крім того, з огляду на акт перевірки від 30.05.2023р. №14632/15-32-24-04/ НОМЕР_1 , він не містить спроб податкового органу отримати первинні документи у контрагентів, що зазначені в державному реєстрі фізичних осіб платників про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів за 2017- 2020 роки. У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що фактично Головне управління ДПС в Одеській області провело камеральну перевірку без використання первинних документів бухгалтерського обліку. Відповідач не вказав в акті перевірки, які саме витрати не підтверджені ФОП ОСОБА_1 . При здійсненні перевірки та врахування відповідачем усіх коштів, що потрапляли на рахунок позивача чистим прибутком, контролюючий орган не брав до уваги обставини господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 та отримання нею прибутку (коштів, які залишалися в якості комісії).

Підсумовуючи наведене, суд зазначив, що викладені обставини свідчать про порушення Головним управлінням ДПС в Одеській області процедури проведення перевірки, зокрема щодо проведення перевірки та прийняття спірних рішень під час дії мораторію, охоплення частини періоду господарської діяльності позивача, який не належав до перевірки, недоведеність надсилання запиту та акту перевірки, що зумовило необґрунтованість висновків такої перевірки. Відтак, прийняті спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

В оскаржувану рішенні суд першої інстанції, серед іншого, дійшов висновку, що позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 проведено Головним управлінням ДПС в Одеській області в травні 2023 року під час дії мораторію на проведення перевірок, встановленого на підставі п.69 підрозділу ХХ Перехідних положень ПК України.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції у відповідній частині з огляду на наступне.

Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон №2120-ІХ) внесено зміни до ПК України щодо визначення особливостей з регулювання податкових правовідносин в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Пунктом 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Відповідно до підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім:

камеральних перевірок декларацій або уточнюючих розрахунків (у разі їх подання), до яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, показники яких сформовані на підставі податкових накладних та/або розрахунків коригування, складених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або митних декларацій, за виключенням товарів (продукції), визначених підпунктами 215.3.1, 215.3.2, 215.3.2-1 та 215.3.3-1 пункту 215.3 статті 215 Кодексу. Така камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена протягом 90 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання;

фактичних перевірок.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» від 12 травня 2022 року №2260-IX (далі - Закон №2260-ІХ), який набрав чинності 27 травня 2022 року, підпункт 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України викладено в такій редакції, згідно якого податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім:

а) камеральних перевірок;

б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

в) фактичних перевірок.

Документальні позапланові перевірки за зверненням платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальні позапланові перевірки платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, що були розпочаті та не завершені до 24 лютого 2022 року, поновлюються та закінчуються протягом 60 днів з дня, наступного за днем набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану». Такі перевірки поновлюються на невикористаний строк.

Документальні позапланові перевірки, які були розпочаті на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктом 78.1.7 статті 78 цього Кодексу, та/або за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, але не можуть бути завершені у зв`язку з виникненням обставин, наведених у цьому підпункті, можуть бути зупинені до завершення дії таких обставин та/або усунення перешкод щодо їх проведення за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що оформляється наказом, копія якого надсилається платнику податків до електронного кабінету платника податків з одночасним надісланням на електронну адресу (адреси) платника податків інформації про вид документа, дату та час його надіслання до електронного кабінету. Таке зупинення перериває перебіг строку проведення перевірки.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу» від 03 листопада 2022 року №2719-IX (далі - Закон №2719-ІХ), який набрав чинності 25 листопада 2022 року, у підпункті 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України абзац третій викладено в такій редакції:

«б) документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків та/або з підстав, визначених підпунктами 78.1.2 (в частині контролю за трансфертним ціноутворенням), 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.12, 78.1.14-78.1.16, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, та/або документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями, та/або документальних позапланових перевірок з питань оподаткування юридичними особами або іншими нерезидентами, які здійснюють господарську діяльність через постійне представництво на території України, доходів, отриманих нерезидентами із джерелом їх походження з України, та/або документальних позапланових перевірок нерезидентів (представництв нерезидентів)».

На дату прийняття наказу Головного управління ДПС в Одеській області №2348-п від 07.04.2023р. «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 » в Україні діяв правовий режим воєнного стану, введений Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ, який продовжений Указами Президента України, затвердженими відповідними законами.

А відтак, відповідно до підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України станом на день видання наказу документальна позапланова перевірка з підстав, передбачених підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України, могла бути розпочата.

Колегія суддів зазначає, що ПК України не встановлює конкретного строку задля реалізації контролюючим органом права на проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України після виникнення відповідної підстави, а лише у пункті 102.1 статті 102 ПК України визначено, що контролюючий орган може провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

У період виникнення спірних правовідносин застосування статті 102 ПК України мало свої особливості, а саме: пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України встановив зупинення перебігу усіх строків давності, встановлених статтею 102 ПК України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану згідно з пунктом 2 розділу II Закону №2120-IX від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року. Цим же Законом в ПК України були внесені певні зміни, зокрема, статтю 102 доповнено пунктом 102.9 такого змісту: «На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».

Водночас 07 березня 2022 року набрав чинності Закон України №2118-IX від 03 березня 2022 року, яким підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 69, зокрема, підпункт 69.9 якого встановив, що для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Положення ПК України щодо зупинення усіх строків були чинними до 27 травня 2022 року (дата набрання чинності Законом України №2260-IX від 12 травня 2022 року). З цього дня у податковому законодавстві з`явились винятки, на які зупинення строків не поширювалося, зокрема, щодо строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок.

Також, колегія суддів звертає увагу, що Закон України №2118-IX від 03 березня 2022 року шляхом доповнення підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пунктом 69, зокрема, підпунктом 69.2 встановив мораторій на проведення будь-яких видів перевірок. Такий «суцільний» мораторій діяв до 17 березня 2022 року, водночас мораторій на проведення документальних позапланових перевірок, що проводяться на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України остаточно був скасований з 27 травня 2022 року.

Таким чином, підпункт 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України встановлює декілька самостійних підстав для проведення документальної позапланової перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Виникнення такого права є достатньою підставою для призначення і проведення перевірки, яке має бути реалізоване з обов`язковим дотриманням інших умов, встановлених ПК України (зокрема, дотриманням вимог статей 81, 82 ПК України), і обмежене виключно граничним строком, про який йдеться у статті 102 ПК України (з урахуванням особливостей у її застосуванні, встановлених у зв`язку із «ковідними» і «воєнними» змінами).

Висновки колегії суддів узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 05.06.2024р. по справі №520/4882/23, від 17.04.2025р. по справі справа №160/18691/23, від 19.05.2025р. по справі №160/9787/23.

За таких обставин колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про незаконність проведеної перевірки ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з її здійсненням у період дії мораторію на проведення перевірок, встановленого пунктом 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Поряд з цим, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки строки давності, передбачені статтею 102 ПК України, були фактично зупинені з 18.03.2020р., тому відповідач мав право призначати перевірку за останні три роки (1095 днів), що передували даті зупинення проведення перевірки, а саме з 18.03.2017р., а не з 01.01.2017р., що має місце у спірних правовідносинах.

Однак, колегія суддів враховує, що як слідує зі змісту акту перевірки та податкових повідомлень-рішень, грошові зобов`язання позивачу за 2017 рік Головним управлінням ДПС в Одеській області не нараховувалися.

При зверненні з даним позовом до суду Компанієць О.І. посилалася на те, що вона не була обізнана про проведення документальної позапланової перевірки, копію наказу про проведення перевірки не отримувала, як і не отримувала запиту про надання документів, що становлять або пов`язанні з предметом перевірки.

Суд першої інстанції частково погодився з такими доводами позивача. З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

ПК України не встановлює особливостей проведення перевірки відповідно до підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України як-от, що така може бути тільки невиїзною або ж тільки виїзною. Не встановлює ПК України і такого порядку проведення документальних позапланових перевірок, як спочатку призначення невиїзної перевірки, а тільки після отримання письмового звернення платника податків - виїзної.

На переконання колегії суддів, встановлене у ПК України правове регулювання слід тлумачити так, що за наявності визначених у статті 78 ПК України підстав, контролюючий орган може провести або документальну позапланову виїзну перевірку, або ж документальну позапланову невиїзну перевірку. Зазначене свідчить про наявність у контролюючого органу певної свободи розсуду.

При цьому, відповідно до п.78.4 ст.78 ПК України право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. (п.78.5 ст.78 ПК України)

Відповідно до п.79.1, п.79.2 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

За правилами п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п.42.3 ст.42 ПК України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. (п.42.5 ст.42 ПК України)

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.

Відповідно до пункту 70.7. статті 70 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Підпунктом 1.4.2 пункту 1.4 розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2014р. №22, встановлено, що з метою дотримання вимог статті 77 та 79 розділу II Кодексу підрозділи органу державної фіскальної служби, які очолюють здійснення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки, забезпечують надсилання рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення під розписку платнику податків (посадовій особі або законному (уповноваженому) представнику) копії наказу про проведення документальної планової або позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення.

В акті перевірки від 30.05.2023р. №14632/15-32-24-04/ зазначено та матеріалами справи підтверджено, що копія наказу про проведення документальної позапланової перевірки №2348-л від 07.04.2023р. та повідомлення Головного управління ДПС в Одеській області від 10.04.2023р. №180/15-32-24-04 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлено засобами поштового зв`язку на податкову адресу ФОПП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 11.04.2023р. №095, яке повернуто за зворотною адресою 18.05.2023р. з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

З посиланням на вказані вище положення ст.ст.42, 70, 79 ПК України Головне управління ДПС в Одеській області стверджує, що копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №2348-л від 07.04.2023р. та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 10.04.2023р. №180/15-32-24-04, що надіслані контролюючим органом на адресу ФОП та були повернуті без вручення їх адресату, вважаються такими, що їй вручені.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції погодився з такими доводами відповідача.

Однак, при вирішенні спору судом першої інстанції залишено поза увагою, що з 21 квітня 2020 року ОСОБА_1 не є фізичною особою-підприємцем, а тому вимоги ст. 42 ПК України, якою визначено, що надіслання документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків вважається належним чином врученим останньому, не розповсюджуються на позивача, оскільки стосуються виключно платників податків в розумінні п.15.1 ст.15 ПК України.

На момент проведення перевірки, позивач понад 3 роки не була зареєстрована як фізична особа-підприємець, а, відтак, в останньої не виникало обов`язку з повідомлення податкового органу про нову адресу фактичного проживання.

При цьому, як пояснила ОСОБА_1 під час розгляду апеляційної скарги, зареєстрованим та фактичним місцем її проживання є гуртожиток, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на території Військової академії Міністерства оборони України. У зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України починаючи з 24.02.2022р. ОСОБА_1 не проживає за вказаною адресою, разом з донькою мешкає у м. Первомайськ, Миколаївської області, на підтвердження чого надала довідку від 10.04.2024р. №6, видану по місцю фактичного проживання.

Враховуючи наведене у сукупності колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_1 не знала про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та не вважається такою, що була обізнана про її здійснення через призму положень статті 42 ПК України.

Більше того, положення пункту 42.2 статті 42 ПК України передбачають, що документи вважаються належним чином врученими не тільки якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а у разі коли такі документи особисто вручені платнику податків (його представнику).

В даному відповідач обмежився надсиланням в квітні 2023 року наказу про призначення перевірки та повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки на податкову адресу ФОП, яка припинила свою діяльність ще в квітні 2020 року, без здійснення дій, спрямованих на особисте вручення ОСОБА_1 чи її представнику цих документів (надіслання відповідних матеріалів на адресу електронної пошти, повідомлення засобами телефонного зв`язку про можливість їх отримання безпосередньо в приміщенні органу ГУ ДПС, тощо) з тим, аби надати їй можливість бути обізнаною про позаплановий захід контролю та взяти участь у його здійсненні, в т.ч. шляхом надання документів, що становлять або пов`язані з предметом перевірки.

Колегія суддів наголошує, що станом на дату призначення перевірки ОСОБА_1 вже три роки як не являлася фізичною особою-підприємцем, та в умовах воєнного стану, коли має місце масове переселення громадян в більш безпечні, на їх думку, місця проживання, Головне управління ДПС в Одеській області у спірних правовідносинах допустило формальний підхід до повідомлення про проведення перевірки.

Верховний Суд у питанні застосування положень пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України у взаємозв`язку з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України дотримується усталеної позиції, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб саме до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку. (постанова Верховного Суду від 19.11.2024р. по справі №640/10280/20)

Щодо надання документів до перевірки.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, врегульовані статтею 44 Податкового кодексу України.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.3 ст. 44 ПК України (в редакції чинній на момент припинення позивачем підприємницької діяльності), платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

Передбачені цим пунктом терміни зберігання документів продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених пунктом 102.3 статті 102 цього Кодексу.

Відповідно до ст.80 ПК України при проведенні перевірок посадові особи контролюючого органи мають право одержувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів.

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки. У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує акт відмови.

Пунктом 85.2 статті 85 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно п.85.4 ст.85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. (п.85.6 ст.85 ПК України)

Матеріалами справи підтверджено лише надіслання Головним управлінням ДПС в Одеській області на адресу ОСОБА_1 (м.Одеса, Фонтанська дорога, 10) запиту про надання документів №4559/КПР/15-32-24-04-06 від 11.04.2023р. рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 11.04.2023р. №095, яке повернуто за зворотною адресою 18.05.2023р. з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Тобто, відповідний запит надсилався відповідачу одночасно із надісланням їй копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки №2348-л від 07.04.2023р. та повідомленням Головного управління ДПС в Одеській області від 10.04.2023р. №180/15-32-24-04 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Вся надіслана 11.04.2023р. поштова кореспонденція була повернута 18.05.2023р. контролюючому органу без вручення її адресату з причин, зазначених вище.

Колегія суддів зазначає, що неможливість платника в силу об`єктивних обставин надати документи контролюючому органу безпосередньо до перевірки обумовлює здійснення відповідачем певних дій з метою отримання таких документів.

Як слідує зі змісту акту перевірки від 30.05.2023р. №14632/15-32-24-04/ документальна позапланова перевірка здійснювалася Головним управлінням ДПС в Одеській області у період з 18.05.2023р. по 24.05.2023р. Протягом фактичного здійснення перевірки контролюючим органом запити про надання документів ОСОБА_1 додатково не надсилалися та не вручалися.

Акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови у данні документів, в порядку ст.ст. 80, 85 ПК України відповідачем не складався.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані в обліку та підтверджують наявність зазначених фактів.

У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення, серед іншого, необхідно:

чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Таким чином, детальне відображення в акті змісту виявлених порушень є обов`язковою умовою вчинення податковим органом подальших дій щодо притягнення платника до податкової відповідальності, застосування механізмів примусового стягнення податку, а також слугує гарантією дотримання прав платника; факти податкових порушень, не зафіксовані в акті перевірки, не можуть слугувати підставою для притягнення платника до відповідальності.

Як зазначено в акті перевірки від 30.05.2023р. №14632/15-32-24-04/ у зв`язку з ненаданням до перевірки документів при перевірці правильності визначення сум одержаного доходу, задекларованого у податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2017-2020 роки, використана податкова інформація з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або суми отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованою фізичною особою в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2017-2020 роки.

З вказаного слідує, що Головним управлінням ДПС в Одеській області не вчинялося жодних дій, що спрямовані на реальне встановлення тих чи інших господарських операцій платника податків, а навпаки проведено перевірку за наявною в базах контролюючого органу інформацією.

В постанові від 08.11.2021р. по справі №640/21601/19 Верховний Суд зазначив, що судам слід з`ясувати, чи дійсно позивач вживав усі залежні від нього заходи для забезпечення повної і об`єктивної перевірки, чи ухилявся від її проведення, а також перевірити та оцінити поведінку контролюючого органу (чи надав він реальну можливість платникові податків надати усі документи, чи у повній мірі забезпечив право на участь в її проведенні).

Колегія суддів, з огляду на встановлені вище обставини справи, доходить висновку, що у спірних правовідносинах контролюючий орган не вчинив дій, спрямованих на забезпечення права ОСОБА_1 на участь у проведенні перевірки та надання всіх документів, що становлять її предмет. А відтак, висновки акту перевірки від 30.05.2023р. №14632/15-32-24-04/, які ґрунтуються виключно на наявній у податкового органу інформації, без дослідження первинних документів, не можуть бути визнанні обґрунтованими.

Верховний Суд у постанові від 07.12.2022р. по справі №200/6156/20-а зазначив, що суд не може обмежити право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Згідно з даними акту перевірки, в періоді, що перевірявся, позивач задекларувала дохід: 2017 рік - 51 999,27 грн., 2018 рік - 57 217,03 грн., 2019 рік - 35 962,68 грн., 2020 рік - 8 727,76 грн.

В акті перевірки податковий орган зазначає, що перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за перевіряємий період, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено його заниження у сумі 3 194 324,06 грн., у тому числі за 2017 рік у сумі 78 062,42 грн., за 2018 рік у сумі 265 329,33 грн., за 2019 рік у сумі 2 831 600,72 грн., за 2020 рік у сумі 19 332,39 грн., що є порушенням вимог п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України.

Надаючи правову оцінку таким висновкам контролюючого органу колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п.п.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України до складу витрат фізичної особи підприємця на загальній системі оподаткування не включаються витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим десятим підпункту 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 ПКУ; документально не підтверджені витрати.

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-XIV цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Згідно ч.2 ст.3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Одним із основних принципів, на яких ґрунтується бухгалтерський облік та фінансова звітність, відповідно до ст.4 Закону №996-XIV, є принцип превалювання сутності над формою-операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно ст.1 Закону №996-XIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Як зазначено у ч.1 ст.9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Правила оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, визначені статтею 177 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час припинення позивачем підприємницької діяльності).

Згідно п.п.177.1 ст.177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.1 статті 167 Податкового кодексу України установлено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до пунктів 177.2, 177.3 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 ПК України визначено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (підпункт 177.4.1. пункту 177.4 статті 177);

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством (підпункт 177.4.2. пункту 177.4 статті 177);

суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи -підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця (підпункт 177.4.3. пункту 177.4 статті 177);

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (підпункт 177.4.4. пункту 177.4 статті 177).

Підпунктом 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

З вказаних норм слідує, що до витрат підприємця повинні включатись його витрати, які пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою-підприємцем.

Отже, об`єктом оподаткування підприємця на загальній системі оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Як вже зазначалося колегією суддів, у перевірений період ФОП ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність у сфері реалізації квитків на масові заходи за агентськими договорами

Відповідно до статті 295 Господарського кодексу України комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє.

Комерційним агентом може бути суб`єкт господарювання (громадянин або юридична особа), який за повноваженням, основаним на агентському договорі, здійснює комерційне посередництво.

Не є комерційними агентами підприємці, що діють хоча і в чужих інтересах, але від власного імені. Комерційний агент не може укладати угоди від імені того, кого він представляє, стосовно себе особисто. Законом можуть бути встановлені обмеження або заборона здійснення комерційного посередництва в

Статтею 296 ГК України встановлено, що агентські відносини виникають у разі: надання суб`єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій; схвалення суб`єктом господарювання, якого представляє комерційний агент, угоди, укладеної в інтересах цього суб`єкта агентом без повноваження на її укладення або з перевищенням наданого йому повноваження.

Відповідно до ст.297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Договором повинна бути передбачена умова щодо території, в межах якої комерційний агент здійснює діяльність, визначену угодою сторін. У разі якщо територію дії агента в договорі не визначено, вважається, що агент діє в межах території України.

Агентський договір укладається в письмовій формі. У договорі має бути визначено форму підтвердження повноважень (представництва) комерційного агента.

Статтею 301 ГК України передбачено, що відповідно до агентського договору комерційний агент одержує агентську винагороду за посередницькі операції, що здійснені ним в інтересах суб`єкта, якого він представляє, у розмірі, передбаченому договором.

Агентська винагорода виплачується комерційному агенту після оплати третьою особою за угодою, укладеною з його посередництвом, якщо інше не передбачено договором сторін. Сторони можуть передбачити в договорі, що комерційному агенту сплачується додаткова винагорода у разі, якщо він бере на себе зобов`язання гарантувати виконання угоди, укладеної ним в інтересах суб`єкта, якого він представляє.

Суб`єкт, якого представляє комерційний агент, розраховує винагороду, на яку має право комерційний агент, відповідно до розмірів і строків, передбачених договором сторін. Комерційний агент має право вимагати для розрахунку бухгалтерський витяг щодо всіх угод, за які йому належить агентська винагорода.

Умови виплати винагороди комерційному агенту за угоди, укладені після закінчення договірних відносин, а також інші умови, що стосуються розрахунків сторін, визначаються договором.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, у перевіряємий період у ФОП ОСОБА_1 існували договірні відносини з наступними контрагентами, в яких позивач виступала в якості агента / субагента:

1) ФОП ОСОБА_3 на підставі договору №12/01-15 від 12.01.2015р.;

2) ТОВ «Чорноморські ігри» на підставі договору від 19.07.2016р. № ЧИ;

3) УДППЗ «Укрпошта» (АТ «Укрпошта») на підставі договору від 01.11.2016р. №01/11-2016/06-486;

4) ТОВ «Контрамарка України» на підставі договору від 02.05.2018р. №02/05-2018;

5) Комунальна установа «Одеський театр юного глядача ім. М. Островського» від 22.06.2015р. №22-06/15;

6) ФОП ОСОБА_4 на підставі договору від 01.09.2014р. №01-09/14;

7) ФОП ОСОБА_5 на підставі договору від 07.05.2019р. №07/05-19;

8) КУ «Одеська обласна філармонія» на підставі договорів від 03.03.2015р. №03-03/2015 та від 17.01.2019р. б/н;

9) КУ «Одеський Академічний Український музично-драматичний театр ім.В.Василька» на підставі договору від 30.01.2019р. №30/1;

10) ФОП ОСОБА_6 на підставі договору від 02.09.2013р.;

11) ФОП ОСОБА_7 на підставі договору від 11.03.2019р. №11/03-19;

12) ФОП ОСОБА_8 на підставі договору від 05.03.2019р. №05/03-19;

13) ФОП ОСОБА_9 на підставі договору від 19.02.2015р. №19-02/15;

14) ТОВ «Укртікет» на підставі договору від 01.10.2011р. б/н;

15) ТОВ «Стейдж Проджект» на підставі договору від 21.02.2018р. №б/н;

16) ТОВ «КА «Прем`єр» на підставі договору від 12.01.2015р. №12-02/15;

17) ФОП ОСОБА_10 на підставі договору від 19.03.2019р. №19/03-19;

18) ТОВ «Придніпровський трейд» на підставі договору від 10.10.2018р. №385;

19) Підприємство з 100 % іноземними інвестиціями «Українська національна лотерея» на підставі договору від 07.07.2016р. №513/04;

20) ТОВ «Пале-Арт» на підставі договору від 02.01.2015р. №02-01/14;

21) ФОП ОСОБА_11 на підставі договору від 10.11.2018р. №10/11-18;

22) ТОВ «Альфа» на підставі договору від 17.02.2016р. №17-02/16;

23) ТОВ «Пласке тревел» на підставі договору від 01.03.2016р. №2.160301/705-01;

24) ФОП ОСОБА_12 на підставі договору від 26.02.2018р. №26/02-18.

Відповідно до умов укладених з вказаними контрагентами договорів, ФОП ОСОБА_1 надавала послуги з розповсюдження квитків між клієнтами фізичними особами, в інтересах організаторів заходів.

Умовами вказаних договорів передбачався розмір комісійної винагороди агента, яку останній самостійно утримував з суми реалізованих квитків.

Вартість реалізованих агентом квитків вказувалась у актах, що підписувались між сторонами.

А відтак, в розумінні зазначених вище приписів ПК України, до оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 має бути включено тільки комісію останньої, отриману як агентом, а не всю суму, що надходила на її рахунок, як це зробило ГУ ДПС в Одеській області при проведенні перевірки та формування за її наслідками висновку про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету.

До того ж, позивачем доведено понесення нею витрат і на орендну плату, телекомунікацію, комунальні послуги, офісне приладдя, тощо, які також не враховано контролюючим органом при визначенні чистого оподатковуваного доходу ФОП ОСОБА_1 за перевіряємий період.

Вказані витрати мають під собою документальне обґрунтування, а відтак правомірно виключені позивачем з суми до оподаткування.

Помилкові висновки відповідача про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб стали підставою для необґрунтованих висновків про порушення інших норм ПК України, про які йдеться в акті перевірки.

Враховуючи наведене у сукупності колегія суддів доходить висновку, що Головним управлінням ДПС в Одеській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності прийнятих ним рішень, належними доказами не доведено наявність порушень, зафіксованих актом перевірки від 30.05.2023р. №14632/15-32-24-04/ НОМЕР_1 , за які спірними податковими повідомленнями-рішеннями ОСОБА_1 визначено до сплати грошові зобов`язання та нараховано штрафні (фінансові) санкції.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 14 липня 2023 року №17039/15-32-24-04, №17040/15-32-24-04, №17041/15-32-24-04, №17043/15-32-24-04, №17047/15-32-24-04 та їх скасування.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки судом першої інстанції по суті правильно вирішено спір, однак суд дійшов помилкового висновку про проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 під час дії мораторію на її здійснення, а також про належне повідомлення контролюючим органом позивача про проведення документальної позапланової перевірки, колегія суддів, на підставі п.4 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції від 11.04.2025р. шляхом виключення з його мотивувальної частини відповідних висновків суду.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 310, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновки суду першої інстанції про проведення Головним управлінням ДПС в Одеській області документальної позапланової невиїзної перевірки діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 під час дії мораторію на її здійснення, встановленого пунктом 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, а також про належне повідомлення контролюючим органом позивача про проведення такої перевірки.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 червня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук