Справа № 160/16905/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/16905/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року

у адміністративній справі № 160/16905/23 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року задоволено адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та стягнуто з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету суму податкового боргу у розмірі 244 697,80 грн.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду у цій справі та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні вимог позивача.

На підтвердження вимог апеляційної скарги, відповідач мотивуючи порушення судом норм процесуального матеріального права вказує на те, що судом порушено його право належним чином ознайомитись з позовом та додатками до нього та позбавлено можливості належним чином підготувати відзив на позов і подати його до суду у визначений судом строк. Вказує, що і на сьогоднішній день у нього відсутня можливість ознайомитися з матеріалами справи в приміщенні суду, посилаючись на те, що він постійно не знаходиться у місті Дніпро оскільки з моменту оголошення воєнного стану здійснював та продовжує здійснювати допомогу і сприяння волонтерським організаціям для належної організації протидії збройної агресії проти України, в тому числі Громадській організації «Волонтери Закарпаття». Стосовно вирішення судом спору по суті, відповідач вказує на те, що він особисто не отримував сформовану контролюючим органом податкову вимогу № 0-0463 від 20.06.2022, а тому позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення коштів за податковим боргом не було дотримано вимоги пункту 95.2 статті 95 ПК України.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Третього апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридичної оцінки і застосування до них норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача, виходячи з нижченаведеного.

Судом першої інстанції за результатом дослідження поданих до матеріалів справи письмових доказів встановлено, що в інтегрованих картках платника податків фізичної особи ОСОБА_1 обліковується заявлений до стягнення у судовому порядку податковий борг у розмірі 244 697,80 грн. грн з єдиного податку, який виник внаслідок несплати самостійно визначених сум грошових зобов`язань у податковій декларації від 24.01.2022 року № на суму 250 000,00 грн., проте, за рахунок переплати у розмірі 5 302,20 грн до стягнення у судовому порядку заявлена сума у розмірі 244 697,80 грн.

При вирішенні спору по суті, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, а в силу пп.20.1.34 п.20.1 ст.20, ст.41 Податкового кодексу України саме контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, якій має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Виходячи з аналізу положень пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 та ст.36, ст.37, п.38.1 ст.38, п.49.2 ст.49, п.54.1 ст.54, п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, судом першої інстанції правильно зазначив, що податковий борг виникає у разі несплати платником податків узгодженої суми податкового зобов`язання у встановлений законом термін, а тому суд обгрунтовано акцентував увагу на тому, що спірна сума податкової заборгованості виникла внаслідок не сплати відповідачем самостійно визначених сум грошових зобов`язань у податковій декларації від 24.01.2022 року №.

З огляду на положення п.95.1 п. 95.2 п.95.3 ст.95 і ст.59 Податкового кодексу України судом першої інстанції перевірялося у даному спірному випадку дотримання позивачем процедури формування податкової вимоги № 0-0463 від 20.06.2022 р. і її направлення на адресу відповідача, та її отримана останнім особисто 13.07.2022 року, яка відповідачем не оскаржена у визначеному законом порядку.

Оскільки вказана податкова вимога є чинною (доказів про скасування або відкликання податкової вимоги суду не надано), суд першої інстанції на переконання колегії суддів дійшов обгрунтованого висновку, що контролюючим органом при зверненні до адміністративного суду з позовом про стягнення коштів за податковим боргом дотримано вимоги п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України.

Підсумовуючи вищевикладене, а також виходячи з положень пп.19-1.1.22 п.19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.34 п.20.1 ст.20, п.41.1 п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України, саме якими Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є уповноваженим здійснювати стягнення та те, що на момент розгляду справи у судовому порядку податковий борг відповідачем не погашений, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених у цій справі позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки податкова вимога направлялася на наявну у податкового органу податкову адресу відповідача про зміну якої відповідач не повідомляв контролюючий орган відповідно до вимог ст.70 Податкового кодексу України шляхом подання заяви чи повідомлення про зміну даних, які вносяться до Облікової картки платника податків, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 20.03.2020 року по справі №804/1318/18, і відповідно до наявних в матеріалах справи доказів вказана податкова вимога отримана була безпосередньо відповідачем та ним не оскаржена до теперішнього часу, що не спростовується і відповідачем по справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції у цій справі не спростовують, а є лише власним помилковим розумінням врегулюванням спірних у цій справі правовідносин. При цьому, колегія суддів наголошує, що відповідач не позбавлений скористатися своїм правом на оскарження податкової вимоги № 0-0463 від 20.06.2022 р. навіть при тому, що сума податкового боргу у розмірі 244 697,80 грн. грн з єдиного податку, виниклого внаслідок несплати відповідачем самостійно визначених сум грошових зобов`язань у податковій декларації від 24.01.2022 року №.

Не вважає колегія суддів доречними для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги відповідача в частині, що стосується порушення норм процесуального права внаслідок не повідомлення його судом про розгляд даної справи і не направлення на його адресу позову у цій справі і інших судових документів, оскільки вказані доводи відповідача повністю спростовуються матеріалами справи, за якими колегією суддів встановлено, що: провадження у цій адміністративній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а ухвали направлялася як до Єдиного державного реєстру судових рішень так і на адресу реєстрації відповідача, а надання відзиву на позов також як і ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні суду є правом учасника по справі, яким сторона має добросовісно користуватися і до виконання якого суд не може примушувати.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі, а тому керуючись вимогами ст.315 і ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов