Справа № 320/34271/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції - Білоноженко М.А.
Суддя-доповідач - Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Справа № 320/34271/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кузьмишиної О.М.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

представника Позивача Чорного М.В.,

представника Відповідача Кухар Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віктор-Інвест»

до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Віктор-Інвест» (далі - Позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (далі - Відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення - рішення від 22.05.2024 №23101/13-01-07-03 (форма «В1»), яким зменшено суму заявленого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку на суму 18 235 254 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі - 4 558 813,50 грн.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначав, що в нього наявні основні засоби для провадження господарської діяльності, до перевірки надані усі первинні документи, які підтверджують реальність господарських відносин, які стали підставою для формування податкового кредиту.

Також Позивач звертав увагу суду на той факт, що усі висновки контролюючого органу ґрунтуються на припущеннях, не підтвердженні належними доказами та не відповідають реальним обставинам справи.

Окрім того, ТОВ «Віктор-Інвест» відзначало, що питання правильності оподаткування митом та податком на додану вартість у зв`язку із розмитненням товарів, ввезених на територію України в митному режимі імпорту, в силу приписів п.41.1 ст. 41 ПК України віднесене до компетенції саме митних органів.

Також Позивач посилався на відсутність вироків у кримінальному провадженні та відсутність відомостей про здійснення досудового розслідування станом на момент проведення перевірки.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сам по собі факт реєстрації кримінального провадження, невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків, відсутність за місцезнаходженням не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Суд не прийняв до уваги доводи контролюючого органу щодо відсутності відеофіксації транспортних засобів з номерними знаками, зазначеними в CMR, оскільки Відповідачем не надано жодних доказів, що ІКС «Безпечна Львівщина» охоплює всі дороги та під`їзні шляхи в межах адреси м. Львів, вул. Стрийська, 45.

Водночас, суд відзначив, що ТОВ «ВІКТОР - ІНВЕСТ» не має жодного відношення до правовідносин між Покупцем товарів та перевізниками, оскільки вони залучалися контрагентом Позивача.

Також суд першої інстанції надав оцінку доводам контролюючого органу щодо неможливості проведення інвентаризації за адресою: м. Київ, провулок Електриків, 17, та зазначив, що договір оренди нерухомого нежитлового майна було розірвано, що не може бути підставою для висновку про недотримання платником вимог податкового законодавства.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи, що судом першої інстанції не вжито всіх необхідних заходів щодо з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідач посилається на те, що ТОВ «Віктор Інвест» реалізовує товар на експорт, а також покупцям, по яких прийнято Рішення щодо їх відповідності критеріям ризиковості. При цьому, зазначає, що контрагенти Позивача ТзОВ «Бред Проперті» та ПОГ «Центр Палітра Реаблітації» фігурують в кримінальних провадженнях.

Також Апелянт посилається на відповідність ТОВ «Віктор-Інвест» критеріям ризиковості та відомості Територіального управління БЕБ у Львівській області про те, що керівник ТОВ «Віктор-Інвест» гр. ОСОБА_1 є фігурантом кримінального провадження № 0000010 від 24.02.2020.

Також Апелянт стверджує, що під час судового розгляду не встановлено яким чином відбувалась поставка товару на адресу ПОГ «Центр Реабілітації «Палітра».

Крім того, Апелянт зазначає, що Позивач, з метою уникнення проведення інвентаризації та обстеження складських приміщень, припинив дію договорів оренди складських приміщень. Водночас, згідно первинних документів в періоді з 19.12.2023 по 03.01.2024 року на складі площею 50 кв.м. обліковувалось 184 398 кг товару - одягу та взуття, що були в користуванні, а відтак складське приміщення площею 50 кв.м. є недостатнім для зберігання великого об`єму товару.

Контролюючий орган також вказав на недоліки змісту наданих Позивачем договорів суборенди та зазначив про неможливість ідентифікувати власників майна, переданого в суборенду, а тому відповідні документи не можна вважати належними та такими, що підтверджують оренду вищевказаних приміщень.

Також Апелянт стверджує, що ТОВ «ВІКТОР-ІНВЕСТ» документально не підтверджено факти навантаження товарів на судна, крім цього, на наданих до перевірки ВМД та CMR відсутні печатки митниці.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції за неповно встановлених обставин справи, з порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністратвиного суду від 05.03.2025 та від 23.04.2025 відкрито апеляційне провадження, установлено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. Позивачем подано додаткові пояснення у справі у яких він зазначає, що жодних доказів притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ТОВ «Бред Проперті» та ПОГ «Центр Палітра Реаблітації» - Відповідачем не надано, матеріали справи таких не містять. Крім того, Позивач відзначає, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 року справа №320/53115/24 зобов`язано Головне управління ДПС у Київській області виключити Підприємство об`єднання громадян "Центр Реабілітації "ПАЛІТРА" з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, а факт здійснення господарських операцій ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ» підтверджується постановами КАС ВС, зокрема від 09.04.2025 № 320/42204/23, від 09 квітня 2025 року № 320/7062/24 та первинними документами.

Також Позивач зазначає, що твердження ГУ ДПС про недостатність складських приміщень для зберігання великого об`єму товару спростовується доказами наявними у матеріалах справи.

Крім того, ТОВ «Віктор-Інвест» відзначає, що наданих до перевірки контролюючому органу CMR вказані дані перевізників, з зазначення номеру транспортного засобу, який здійснював перевезення. Водночас, покликається на те, що Позивач не має жодного відношення до правовідносин між покупцем товарів та перевізниками.

Щодо відсутності фіксації транспортних засобів з конкретними номерними знаками, Позивач зазначає, що ІКС «Безпечна Львівщина» станом на жовтень 2021 року система налічувала 168 камер, що виключає можливість охоплення всіх доріг. Інших доказів Відповідачем не надано.

7. У судовому засіданні представник Апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі. Просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову - відмовити.

Представник Позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Наполягав на дотриманні ТОВ «Віктор-Інвест» вимог податкового законодавства. Просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду - залишити без змін.

8. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

9. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

10. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управління ДПС у Львівський області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВІКТОР-ІНВЕСТ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 18.04.2024 № 17277 /13-01-07-03/43982340.

Згідно з висновками акту перевірки встановлено порушення:

Під час перевірки встановлено порушення ТОВ «ВІКТОР-ІНВЕСТ» вимог п.185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, підприємством завищено заявлену суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку (р.20.2.1 податкової декларації з податку на додану вартість) за січень 2024 року у сумі 18 235 254 гривень.

Підставами виникнення від`ємного значення з податку на додану вартість (яке в подальшому було заявлено до відшкодування з бюджету на розрахунковий рахунок в декларації з податку на додану вартість за січень 2024 року) в сумі 18 235 254 грн., є здійснення імпортно - експортних операцій у період 01.11.2022 - 30.09.2023, 01.11.2023 - 31.01.2024.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували висновки контролюючого органу про те, що:

- перевіркою встановлено, що придбаний одяг, взуття, речі, що були в користуванні, ТОВ «Віктор Інвест», згідно з наданими документами, реалізує на експорт, а також покупцям, по яких прийнято Рішення щодо їх відповідності критеріям ризиковості та зупинено реєстрацію податкових накладних;

- відсутність відео фіксації транспортних засобів з номерними знаками, зазначеними в CMR, зокрема: АА 2740 РК/ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , НОМЕР_4 / НОМЕР_5 , НОМЕР_6 / НОМЕР_7 , НОМЕР_8 / НОМЕР_9 свідчить, що автомобілі не пересувались по території області та підтверджує відсутність факту транспортування, а також відвантаження з складів позивача, в ході перевірки також встановлено;

- ТОВ «ВІКТОР-ІНВЕСТ» не надано документального підтвердження щодо завантаження товару (одяг, взуття, речі, що були в користуванні) на корабель, у ВМД не зазначено назву кораблів, якими вивозився товар на експорт;

- підприємством не надано Коносамент до кожної ВМД для підтвердження факту вивезення товару конкретним кораблем, у зв`язку з чим, уповноваженими особами контролюючого органу зроблено висновки щодо нереальності проведених позивачем господарських операцій, а тому посилання позивача в позовній заяві є безпідставними та такими, що не підтверджують дійсне проведення господарських операцій.

Позивачем подано заперечення до акту перевірки в якому викладено всі обставини необґрунтованості висновків які зазначені в акті перевірки, також вказано на порушення процедури перевірки, адже перевіряючі в порушення п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України.

В подальшому, контролюючим органом прийнято податкового повідомлення - рішення від 22.05.2024 №23101/13-01-07-03 (форма «В1»), яким зменшено суму заявленого бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку на суму 18 235 254 грн, та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі - 4 558 813,50 грн. Податкове повідомлення - рішення від 22.05.2024 №23101/13-01-07-03 отримано ТОВ «ВІКТОР-ІНВЕСТ» 27.05.2024 засобами поштового зв`язку.

Разом з тим, судом першої інстанції було встановлено, що з метою здійснення господарських операцій Позивачем було укладено договір №Ф-2022/П-443 про надання послуг, між Позивачем та ТОВ «ФОТРЕЙД», відповідно до якого останнє надає послуги для забезпечення проведення митних процедур під час митного оформлення вантажів у зоні митного контролю. На виконання умов договору були підписані Акти надання послуг Акт здачі - приймання робіт (надання послуг) /т. 8 а.с. 217-250, т.9 а.с. 1-31/.

Наявність основних засобів підтверджується змістом Акта перевірки, де зазначено, що у Позивача на момент здійснення операцій було наявно: шість приміщень, що підтверджується договорами оренди, договорами суборенди нежитлових приміщень, актами прийому - передачі.

Для придбання товару було укладено Договір комісії № 6 від 06 листопада 2022 року /т.6 а.с. 165-169/ між Позивачем та Науково-виробнича Багатопрофільне колективне Підприємство «Інстром», за умовами якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента здійснювати від свого імені та за рахунок комітента за обумовлено договором винагороду такі дії:

- придбання у нерезидентів України вживаних одягу, взуття, речей. Асортимент, кількість, ціна та інші характеристики зазначеного товару визначаються у Додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною; - укладає імпортні зовнішньоекономічні договори купівлі-продажу товару з нерезидентами України; - збереження та транспортування товару відповідно до базису поставки за контрактом; - укладає необхідні договори митного оформлення товару при отриманні та за необхідності може виконувати всі необхідні митні платежі.

Відповідно до пункту 1.2 договору товар, що пройшов митне оформлення передається комісіонером комітенту, та є власністю комітента. Товар, що є предметом цього договору, передається комісіонером комітенту за актом приймання-передачі у місці зберігання відповідними паріями товару та/або частинами партії товару згідно Додатку, який складається на кошту партію товару окремо, за адресою, зазначеною у відповідному додатку (пункт 1.3 договору).

Згідно з пунктом 1.4 договору сторони погодили, що вантажоодержувачем товару буде безпосередньо сам комісіонер.

Пунктом 3.1 договору визначено, що імпортна ціна товару вказується в Додатках до цього договору , які є невід`ємною частиною. Комітент перераховує грошові кошти для оплати продавцям нерезидентам України за поставлений товар на поточний рахунок комісіонера, зазначений в п.8 цього договору, в національній валюті Україні - гривні. Купівлю валюти для розрахунків із нерезидентами продавцям за поставлений товар комісіонер здійснює самостійно та приймає на себе всі ризики щодо коливання курсі іноземної валюти (пункт 3.2 договору).

Відповідно до пункту 3.4 договору ціною цього договору є вартість наданих комісіонером послуг відповідно до Звітів комісіонера та актів прийому-передачі наданих послуг.

Судом встановлено, що між сторонами були підписані Додатки до договорів, в яких сторони погодили найменування, валюту, кількість та вартість товару.

Факт здійснення імпортних операцій підтверджується вантажно-митними деклараціями, а саме: UA205180/2024/001677 від 30.01.2024; UA205180/2024/001649 від 30.01.2024; UA209230/2024/009285 від 30.01.2024; UA205180/2024/001621 від 29.01.2024; UA209230/2024/009098 від 29.01.2024; UA205180/2024/001602 від 29.01.2024; UA209230/2024/003420 від 13.01.2024; UA209230/2024/003100 від 12.01.2024; UA209230/2024/003035 від 12.01.2024; UA209230/2024/002937 від 11.01.2024; UA209230/2024/002404 від 10.01.2024; UA209230/2024/002397 від 10.01.2024; UA209230/2024/002385 від 10.01.2024; UA209230/2024/002155 від 09.01.2024; UA205180/2023/004411 від 18.12.2023; UA205180/2023/004412 від 18.12.2023; UA205180/2023/004413 від 18.12.2023; UA209230/2023/129679 від 13.12.2023; UA209230/2023/126594 від 04.12.2023; UA209230/2023/126397 від 02.12.2023; UA209230/2023/124711 від 27.11.2023; UA209230/2023/124606 від 27.11.2023; UA209230/2023/122380 від 20.11.2023; UA209230/2023/121014 від 14.11.2023; UA205180/2023/002858 від 06.11.2023; UA205180/2023/002856 від 06.11.2023; UA205180/2023/002855 від 06.11.2023; UA209230/2023/102447 від 26.09.2023; UA205180/2023/001634 від 26.09.2023; UA209230/2023/102144 від 26.09.2023; UA205180/2023/001604 від 25.09.2023; UA205180/2023/001601 від 25.09.2023; UA205180/2023/001595 від 23.09.2023; UA209230/2023/093574 від 04.09.2023; UA209230/2023/093552 від 04.09.2023; UA209230/2023/092973 від 01.09.2023; UA205180/2023/000786 від 30.08.2023; UA209230/2023/091839 від 30.08.2023; UA205180/2023/000740 від 29.08.2023; UA209230/2023/086609 від 16.08.2023; UA209230/2023/086188 від 15.08.2023; UA205180/2023/000359 від 14.08.2023; UA205180/2023/000305 від 10.08.2023; UA205180/2023/000259 від 09.08.2023; UA205050/2023/045894 від 03.07.2023; UA205050/2023/045865 від 03.07.2023; UA205050/2023/045841 від 03.07.2023; UA205050/2023/045843 від 03.07.2023; UA205050/2023/045858 від 03.07.2023; UA205050/2023/045334 від 30.06.2023; UA205050/2023/038225 від 30.05.2023; UA205050/2023/038009 від 30.05.2023; UA205050/2023/038017 від 30.05.2023; UA205050/2023/038014 від 30.05.2023; UA205050/2023/038028 від 30.05.2023; UA205050/2023/032037 від 01.05.2023; UA205050/2023/030787 від 26.04.2023; UA205050/2023/030361 від 24.04.2023; UA205050/2023/030342 від 24.04.2023; UA205050/2023/030290 від 24.04.2023; UA205050/2023/030296 від 24.04.2023; UA209230/2023/041957 від 22.04.2023; UA205050/2023/028385 від 15.04.2023; UA209230/2023/034512 від 04.04.2023; UA205050/2023/025292 від 03.04.2023; UA205050/2023/025296 від 03.04.2023; UA205050/2023/025108 від 01.04.2023; UA205050/2023/020028 від 14.03.2023; UA205050/2023/016687 від 01.03.2023; UA205050/2023/016628 від 01.03.2023; UA205050/2023/016273 від 28.02.2023; UA209230/2023/019800 від 27.02.2023; UA205050/2023/009668 від 31.01.2023; UA205050/2023/009459 від 30.01.2023; UA205050/2023/009300 від 30.01.2023; UA205050/2023/009304 від 30.01.2023; UA205050/2023/009282 від 30.01.2023; UA205050/2023/004688 від 09.01.2023; UA205050/2023/004676 від 09.01.2023; UA209230/2023/001351 від 09.01.2023; UA209230/2022/022546 від 15.12.2022; UA209230/2022/021628 від 13.12.2022; UA20923 0/2022/021181 від 12.12.2022; UA209230/2022/021170 від 12.12.2022; UA209230/2022/012368 від 22.11.2022; UA209230/2022/012366 від 22.11.2022; UA209230/2022/012319 від 22.11.2022; UA209230/2022/011643 від 21.11.2022; UA209230/2022/011629 від 21.11.2022.

На підтвердження операцій надано інвойси, CMR та банківські виписки, які підтверджують здійснення операцій. /т.2 а.с.1-205/.

Також з матеріалів справи вбачається, що реальність господарських операцій підтверджується: укладеними договорами поставки: договір поставки № 09/01/23 між ТОВ «Віктор-Інвест» та ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ» від 09 січня 2023 року, відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти товар.

На виконання умов договору складено: Специфікацію від 11 січня 2023 року; Специфікацію від 31 січня 2023 року; Специфікацію від 01 червня 2023 року. Договір поставки № 01/03/23-01 від 01 березня 2023 року між ТОВ «Віктор-Інвест» та Підприємством об`єднання громадян «Центр реабілітації «Палітра».

На виконання вимог договору прийнято Специфікації № 01/2903 від 29 березня 2023 року, № 02/2804 від 28 квітня 2023 року, Видатковими накладними № 3, 4 від 16 січня 2023 року, № 9, 10 від 01 лютого 2023 року, № 38 від 01 червня 2023 року, № 47 від 31 липня 2023 року; № 18, 19, 20, 21, 22 від 31 березня 2023 року; № 31, 32, від 28 квітня 2023 року Товарно-транспортними накладними: від 16 січня 2023 року № 16/01-00003, № 1/02-00006 від 01 лютого 2023 року, № 1/06-00001 від 01 червня 2023 року; № 31/07- 0001 від 31 липня 2023 року.

Відповідно до рішень з ЄДРСР вбачається, що ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ» є реальним сектором економіки, який здійснює господарську діяльність, що вбачається з рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року №320/42204/23 (у даній справі також досліджувалися взаємовідносини Позивача з ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ»), постановою від 02.04.2024 року справа № 640/21773/22, від 02.04.2024 № 320/16177/23, від 03.10.2023 року № 640/16289/22, де встановлено факт здійснення господарських операцій - ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ».

Як вбачається з CMR, наданих до перевірки, а також долучених до матеріалів справи, до перевезень залучались автомобілі з наступними номерами: НОМЕР_10 / НОМЕР_76, НОМЕР_77/ НОМЕР_57, НОМЕР_78/ НОМЕР_79, НОМЕР_80/ НОМЕР_61, НОМЕР_81/ НОМЕР_82, НОМЕР_83/ НОМЕР_58, НОМЕР_84/ НОМЕР_85, НОМЕР_74/ НОМЕР_75, НОМЕР_86/ НОМЕР_87, НОМЕР_88/ НОМЕР_89, НОМЕР_11 / НОМЕР_12 , НОМЕР_13 / НОМЕР_14 , НОМЕР_15 / НОМЕР_16 , НОМЕР_17 / НОМЕР_18 , НОМЕР_19 / НОМЕР_20 , НОМЕР_21 / НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_90/ НОМЕР_24 , НОМЕР_91/ НОМЕР_92, НОМЕР_98/ НОМЕР_99, НОМЕР_100/ НОМЕР_101, НОМЕР_25 , НОМЕР_97/ НОМЕР_26 , НОМЕР_93/ НОМЕР_95, НОМЕР_17/ НОМЕР_102, НОМЕР_103/ НОМЕР_104, НОМЕР_27 / НОМЕР_105, НОМЕР_28 / НОМЕР_29 , НОМЕР_94/ НОМЕР_96, НОМЕР_30 / НОМЕР_31 , НОМЕР_106/ НОМЕР_32 , НОМЕР_33 / НОМЕР_34 , НОМЕР_35 / НОМЕР_36 , НОМЕР_37 / НОМЕР_38 , НОМЕР_39 / НОМЕР_107, НОМЕР_40 / НОМЕР_41 , НОМЕР_108/ НОМЕР_109, НОМЕР_42 / НОМЕР_43 , НОМЕР_44 / НОМЕР_45 , НОМЕР_46 / НОМЕР_47 , НОМЕР_27 / НОМЕР_105, НОМЕР_110/ НОМЕР_48 , НОМЕР_49 / НОМЕР_50 , НОМЕР_111/ НОМЕР_112, НОМЕР_114/ НОМЕР_115, НОМЕР_90/ НОМЕР_24, НОМЕР_116/ НОМЕР_117, НОМЕР_91/ НОМЕР_92, НОМЕР_51 / НОМЕР_113, НОМЕР_52 / НОМЕР_119, НОМЕР_122/ НОМЕР_121, НОМЕР_123/ НОМЕР_124, НОМЕР_118/ НОМЕР_53 , НОМЕР_90/ НОМЕР_24, НОМЕР_116/ НОМЕР_117, НОМЕР_91/ НОМЕР_92, НОМЕР_51/ НОМЕР_113, НОМЕР_52/ НОМЕР_119, НОМЕР_120/ НОМЕР_121, НОМЕР_54 / НОМЕР_124, НОМЕР_118/ НОМЕР_132, НОМЕР_125/ НОМЕР_55 , НОМЕР_49 / НОМЕР_129, НОМЕР_83/ НОМЕР_58, НОМЕР_130/ НОМЕР_131, НОМЕР_116/ НОМЕР_117, НОМЕР_126/ НОМЕР_127, НОМЕР_135/ НОМЕР_128, НОМЕР_67/ НОМЕР_56 , НОМЕР_134/ НОМЕР_133, НОМЕР_137/ НОМЕР_138, НОМЕР_44/ НОМЕР_45, НОМЕР_139/ НОМЕР_140, НОМЕР_28/ НОМЕР_29, НОМЕР_136/ НОМЕР_57 , НОМЕР_83/ НОМЕР_58 , НОМЕР_59 / НОМЕР_141, НОМЕР_142/ НОМЕР_143, НОМЕР_144/ НОМЕР_60 , НОМЕР_145/ НОМЕР_146, НОМЕР_147/ НОМЕР_148, НОМЕР_149/ НОМЕР_150, НОМЕР_152/ НОМЕР_153, НОМЕР_144/ НОМЕР_61 , НОМЕР_154/ НОМЕР_155, НОМЕР_62 / НОМЕР_156, НОМЕР_157/ НОМЕР_63 , НОМЕР_151/ НОМЕР_158, НОМЕР_161/ НОМЕР_64 , НОМЕР_65 / НОМЕР_66 , НОМЕР_159/ НОМЕР_160, НОМЕР_67 / НОМЕР_56 , НОМЕР_68 / НОМЕР_69 , НОМЕР_70 / НОМЕР_71 , НОМЕР_72 / НОМЕР_73 , НОМЕР_74 / НОМЕР_75 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до інвойсів, які містяться в матеріалах справи та були надані до перевірки, про що свідчить Акт перевірки : № 024 від 24.11.2022; № 025 від 25.11.2022; № 026 від 25.11.2022; № 027 від 21.12.2022; № 028 від 21.12.2022; № 029 від 21.12.2022; № 001 від 16.01.2023; № 002 від 16.01.2023; № 2023-1 від 10.02.2023; № 003 від 20.02.2023; № 004 від 20.02.2023; № 005 від 20.02.2023; № 006 від 20.03.2023; № 007 від 24.03.2023; № 008 від 24.03.2023; № 009 від 10.04.2023; № 010 від 18.04.2023; № 011 від 18.04.2023; № 012 від 15.05.2023; № 013 від 15.05.2023; № VC 2023-03-1 від 16.05.2023; № с014 від 25.05.2023; № 015 від 25.05.2023; № 016 від 19.06.2023; № 017 від 22.06.2023; № 018 від 26.06.2023; № 019 від 26.06.2023; № 020 від 17.07.2023; № 021 від 19.07.2023; № 022 від 02.08.2023; № 023 від 07.08.2023; № 024 від 14.08.2023; № 025 від 23.08.2023; № 026 від 24.08.2023; № 027 від 24.08.2023; № 028 від 14.09.2023; № 029 від 14.09.2023; № 030 від 18.09.2023; № 031 від 20.09.2023; № 032 від 25.10.2023; № 033 від 06.11.2023; № 034 від 10.11.2023; № 035 від 10.11.2023; № 036 від 22.11.2023; № 037 від 28.11.2023; № 038 від 28.11.2023; № 039 від 01.12.2023; № 001 від 03.01.2024; № 003 від 03.01.2024; № 002 від 03.01.2024; № 004 від 03.01.2024; № 005 від 15.01.2024; № 006 від 24.01.2024; № 007 від 24.01.2024; № 008 від 25.01.2024 постачання товару здійснюється на умовах EXW.

З відповіді Одеської митниці від 11.12.2024 №7.10-2/17.1-01/8.16/21673 судом встановлено, що останні відмовилась надавати інформацію щодо експортно-імпортних операцій конкретного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності, пославшись на положення Митного кодексу України.

Згідно з відповіддю Чернівецької митниці від 11.12.2024 №7.2-2/17.1/8.16/9598 електронні митні декларації зареєстровані останньою та підтверджено вивіз товару через митний кордон України, а саме: 22UA61U3 /т.2, а.с.122/, 22UA45U0 /т.2, а.с.127/, 22UA43U1 /т.2, а.с.130/, 22UA96U5 /т.2, а.с.154/, 22UA97U4 /т.2, а.с.158/, 22UA00U7 /т.2, а.с.162/, 23UA83U8 /т.2, а.с.208/, 23UA84U7 /т.2, а.с.211/, 23UA82U6 /т.2, а.с.226/, 23UA04U3 /т.2, а.с.232/, 23UA35U5 /т.3, а.с.1/, 23UA36U4 /т.3, а.с.3/, 23UA04U2 /т.2, а.с.9/, 23UA65U6 /т.3, а.с.72/, 23UA68U3 /т.3, а.с.74/, 23UA13U6 /т.4, а.с.14/, 23UA62U3 /т.2, а.с.18/, 23UA63U2 /т.4, а.с.20/, 23UA40U5 /т.4, а.с.30/, 23UA20U8 /т.4, а.с.34/, 23UA26U4 /т.4, а.с.83/, 23UA80U4 /т.4, а.с.87/, 23UA81U3 /т.4, а.с.89/, 23UA42U0 /т.4, а.с.95/, 23UA69U3 /т.4, а.с.99/, 23UA53U3 /т.4, а.с.138/, 23UA54U2 /т.4, а.с.140/, 23UA92U6 /т.4, а.с.146/, 23UA17U5 /т.4, а.с.150/, 23UA18U4 /т.4, а.с.152/, 23UA92U0 /т.4, а.с.158/, 23UA77U4 /т.4, а.с.192/, 24UA94U0 /т.5, а.с.16/, 24UA11U2 /т.5, а.с.10/, 24UA12U1 /т.5, а.с.22/, 24UA06U2 /т.5, а.с.32/, 24UA07U1 /т.5, а.с.34/, 24UA09U0 /т.5, а.с.36/, 24UA54U7 /т.5, а.с. 38/.

Також судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ВІТКТОР - ІНВЕСТ» орендувало приміщення, яке розташоване за адресою м. Київ, провулок Електриків, 17 у ТОВ «КОМПАНІЯ КОНСТАНТА 2020» (власник приміщення), договір оренди нежитлового приміщення від 01.08.2023 №КЕ-01/08- 23/01 (був наданий в ході проведення перевірки).

ТОВ «КОМПАНІЯ КОНСТАНТА 2020» є власником даного приміщення що підтверджується (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 000, підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 413, виданий 06.04.2023, індексний номер: 67103533 від 06.04.2023).

Вказане нежитлове приміщення - склад (за адресою м. Київ, провулок Електриків, 17) перебуває на території станції теплопостачання №2, що відноситься до відання Київських теплових мереж «ПАТ «Київенерго».

Враховуючи суспільну значущість даного об`єкта, та постійні загрози ракетних обстрілів, введено особливий режим перебування на території даного об`єкту. ТОВ «ВІКТОР - ІНВЕСТ» у разі необхідності потрапляння на склад, розташований за адресою м. Київ, провулок Електриків, 17 звертався до орендодавця (ТОВ «КОМПАНІЯ КОНСТАНТА 2020») щодо виписки перепусток на автомобілі, які будуть потрапляти на територію вказаного об`єкта.

ТОВ «ВІКТОР - ІНВЕСТ» листом від 08.03.2024 №08/03-24/01 звернулось до орендодавця (ТОВ «КОМПАНІЯ КОНСТАНТА 2020») щодо розірвання договору оренди нерухомого нежитлового майна у зв`язку з посиленням пропускного режиму до приміщення за адресою м. Київ, провулок Електриків, будинок 17 та із труднощами використання приміщення у господарській діяльності.

За результатами розгляду листа, ТОВ «КОМПАНІЯ КОНСТАНТА 2020» листом від 12 березня 2024 року (додається) повідомила про погодження розірвання договору та завершення ділових відносин. Крім того, листом від 08 квітня 2024 року ТОВ «ВІКТОР - ІНВЕСТ» звернувся до ТОВ «КОМПАНІЯ КОНСТАНТА 2020» щодо підтвердження відсутності/наявності залишків товарно - матеріальних цінностей, якіналежать ТОВ «ВІКТОР - ІНВЕСТ», та перебувають за адресою складу (м. Київ, провулок Електриків, 17).

Листом від 09 квітня 2024 року (додається) ТОВ «КОМПАНІЯ КОНСТАНТА 2020» повідомила ТОВ «ВІКТОР - ІНВЕСТ» про відсутність залишків станом на 09 квітня 2024 року. Вказані листи додавались додатково до розгляду заперечень.

На момент виходу представників Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, за дорученням Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, договір між позивачем та ТОВ «КОМПАНІЯ КОНСТАНТА 2020» був діючим (п.4.2. Договору №КЕ-01/08-23/01 від 01.08.2023) /т. 6 а.с.102-104/, не визнаний у судовому порядку недійним або неукладеним, а також не розірваний будь-якою зі сторін.

11. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Цим Кодексом передбачені функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України).

Зокрема, підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Як передбачено пунктом 200.11 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

В той час, пунктом 69.11 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено: зупинити до 21 липня 2022 року дію пунктів 200.10-200.12 статті 200 цього Кодексу. До звітних податкових періодів лютий - липень 2022 року пункти 200.10-200.12 статті 200 цього Кодексу застосовуються з урахуванням строків для проведення камеральних, документальних податкових перевірок, передбачених підпунктом 69.2 цього пункту.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно абзацу восьмого підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX (який набирає чинності з 2 червня 2022 року в частині камеральних перевірок декларацій та уточнюючих розрахунків (у разі їх подання), до яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування) подані уточнюючі розрахунки до податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні податкові періоди до лютого 2022 року перевіряються у строк, визначений цим пунктом для звітного періоду, на який припадає день подання такого уточнюючого розрахунку.

При цьому, згідно пункту 1 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12.05.2022 №2260-1Х, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім змін до абзаців другого, п`ятого - восьмого підпункту 69.2 та підпункту 69.11 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в частині камеральних перевірок декларацій та уточнюючих розрахунків (у разі їх подання), до яких подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, які набирають чинності з 2 червня 2022 року.

За приписами підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. При цьому, відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою, протягом такого звітного періоду, окрім іншого, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 Кодексу).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХIV.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Відповідно до абзацу 11 вищезазначеної статті Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до вимог п.2.1 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 зазначеного Положення, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Висновки суду апеляційної інстанції

12. Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань з ПДВ належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

13. Колегія суддів відзначає, що Верховний Суд у постанові від 13.03.2024 у справі №420/13976/21 зазначив, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

14 . Отже, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарів/послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

15. Предметом спору у цій справі є фінансово-господарські взаємовідносини Позивача зокрема з контрагентами: ТзОВ «Бренд Проперті», ПОГ «Центр реабілітації «Палітра», щодо яких, як стверджує Апелянт, прии?нято рішення щодо і?х відповідності критеріям ризиковості та які фігурують в кримінальних провадженнях.

16. Аналізуючи зазначені доводи контролюючого органу, колегія суддів зазначає, що Апелянтом під час розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження установлення в межах зазначених ним кримінальних проваджень нереальності зазначених вище господарських операцій, фіктивності контрагентів Позивача, його обізнаності про такі обставини та чи мали місце протиправні дії (бездіяльність) Позивача та чи вчинені вони Позивачем.

17. Більш того, колегія суддів відзначає, що відповідно до частин шостої, сьомої статті 78 КАС України саме вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Водночас, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Позаяк, вирок щодо посадової особи контрагента, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правомірності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07.08.2024 у справі № 826/5750/18.

18. Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Апелянтом не надано жодних доказів щодо наявності вироків або ухвали про закриття кримінального провадження № 0000010 від 24.02.2020 у якому фігурує керівник ТОВ «Віктор - Інвест» ОСОБА_1, або що в ході кримінального провадження було встановлено обставини, які стосуються безпосередньо спірних правовідносин, відтак не приймає до уваги такі доводи Апелянта як такі, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

19. Посилання контролюючого органу на віднесення ТзОВ «Бренд Проперті», ПОГ «Центр реабілітації «Палітра» до ризикових платників податків, апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки перебування платника в статусі «ризикового» чи позбавлення цього статусу не може беззаперечно свідчити про реальність чи нереальність вчинених господарських операцій. При цьому, колегія суддів відзначає, що правовим наслідком визнання платника податку «ризиковим» є виникнення у податкового органу права зупинити реєстрацію податкової накладної платника ПДВ, визнаного «ризиковим». Водночас, відомості про те, що податкові накладні саме за спірними операціями зареєстровані не були, Апелянт до суду не надав. Слід також відмітити, що на момент здійснення господарських операцій, ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ» та ПОГ «Центр реабілітації «Палітра» не були віднесені до складу ризикових підприємств, відтак, про такі обставини не могли бути відомі Позивачу.

20. Окрім того, як обґрунтовано враховано судом першої інстанції, ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ» не є фіктивним підприємством, а є реальним сектором економіки, який здійснює господарську діяльність, що вбачається з рішень судів, зокрема постановами КАС ВС від 09.04.2025 № 320/42204/23, від 09 квітня 2025 року № 320/7062/24, від 03 грудня 2024 року № 320/20884/23, від 26 вересня 2024 року №320/37875/23, від 02 квітня 2024 року №320/16177/23, від 02 квітня 2024 року №с640/21773/22, від 03 жовтня 2023 №с640/16289/22 у яких встановлено факт здіи?снення господарських операціи? ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ».

21. При цьому, колегія суддів враховує усталену правову позицію Верховного Суду, згідно з якою платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

22. Відтак, безпідставними є доводи Апелянта про те, що Позивач не виявив належну обачність при виборі своі?х контрагентів.

23. Водночас, реальність господарських операціи? підтверджується наявними у матеріалах справи копіями первинних документів.

Так, згідно договору поставки № 09/01/23, укладеного між ТОВ «Віктор-Інвест» та ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ» від 09 січня 2023 року, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прии?няти товар.

На виконання умов договору складено специфікації від 11 січня 2023 року; від 31 січня 2023 року; від 01 червня 2023 року.

На виконання договору поставки № 01/03/23-01 від 01 березня 2023 року, укладеного між ТОВ «Віктор-Інвест» та Підприємством об`єднання громадян «Центр реабілітаціі? «Палітра» було складено Специфікаціі? № 01/2903 від 29 березня 2023 року, No 02/2804 від 28 квітня 2023 року.

Крім того, реальність господарських операцій підтверджується також видатковими накладними № 3, 4 від 16 січня 2023 року, № 9, 10 від 01 лютого 2023 року, № 38 від 01 червня 2023 року, № 47 від 31 липня 2023 року; № 18, 19, 20, 21, 22 від 31 березня 2023 року; № 31, 32, від 28 квітня 2023 року та товарно-транспортними накладними: від 16 січня 2023 року № 16/01-00003, від 01 лютого 2023 року № 1/02- 00006, від 01 червня 2023 року № 1/06-0000, від 31 липня 2023 року № 31/07-0001.

24. Отже, наданими Позивачем доказами підтверджується реальне здійснення господарських операцій між ним та ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ» та ПОГ «Центр реабілітації «Палітра».

25. При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи Апелянта про відсутність у Позивача достатньої кількості складських приміщень, оскільки для здіи?снення господарськоі? діяльності у періоді, що перевірявся ТОВ «ВІКТОР - ІНВЕСТ» використовувало наступні складські приміщення:

- нежитлове складське приміщення загальною площею 50 кв.м. за адресою: м . Киі?в, провулок Електриків, буд .17, договір суборенди нежитлового приміщення від 01.11.2022 №01/1122-21, Суборендодавець ТОВ «Лівнер » ( код 42147095), дія договору до 30.06.2023 року ;

- нежитлове складське приміщення загальною площею 50 кв .м . за адресою: м . Киі?в, провулок Електриків, буд .17, договір оренди нежитлового приміщення від 01.08.2023 №KE-01/08-23/01, Орендодавець ТОВ «Компанія Константа 2020» (код 43798890);

- нежитлове складське приміщення загальною площею 496 кв . м . за адресою : м . Львів , вул. Стрии?ська, буд .45, договір суборенди нежитлового приміщення від 25.01.2024 №804, Орендодавець ТОВ «Центр нерухомості « Дом - Х » (код 40417127).

26. Водночас, апеляційний суд не приймає до уваги посилання контролюючого органу на відсутність у зазначених договорах інформації про власника зазначених об`єктів нерухомості, як на факт, що безумовно підтверджує відсутність у Позивача складських приміщень у кількості, достатній для зберігання задекларованого обсягу товарно-матеріальних цінностей. Крім того, Апелянт не зазначає жодних доводів та не надає належних та допустимих у контексті ст.73-74 КАС України доказів, які підтверджували б вчинення контролюючим органом будь-яких дій задля перевірки таких обставин.

27. Разом з тим, колегія суддів відзначає, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

28. Аналізуючи доводи контролюючого органу про те, що ТОВ «Віктор-Інвест» після отримання листа ГУ ДПС у Львівськіи? області від 08.04.2024 №10724/6/13-01-07-03, з метою уникнення проведення інвентаризаціі? та обстеження складських приміщень, припинило дію договорів оренди складських приміщень, апеляційний суд не приймає до уваги як таке, що засноване на припущенні. Крім того, зазначені обстави були предметом розгляду суду першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.

29. Так, наполягаючи на умисному уникненню ТОВ «Віктор-Інвест» проведення інвентаризації , Апелянт зазначає, що в ході перевірки Позивачу було надано лист від 08.04.2024 № 10724/6/13-01-07-03 про проведення інвентаризаціі? основних засобів, товарно-матеріальних цінностеи? станом на 15.04.2024.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ТОВ «Віктор-Інвест» листом ще від 08.03.2024 №08/03-24/01 звернулось до орендодавця щодо розірвання договору оренди нерухомого нежитлового майна у зв`язку з посиленням пропускного режиму до приміщення за адресою м. Київ, провулок Електриків, будинок 17 та із труднощами використання приміщення у господарській діяльності. За результатами розгляду листа, ТОВ «КОМПАНІЯ КОНСТАНТА 2020» листом від 12 березня 2024 року повідомила про погодження розірвання договору та завершення ділових відносин.

Крім того, листом від 09 квітня 2024 року (додається) ТОВ «КОМПАНІЯ КОНСТАНТА 2020» повідомила ТОВ «ВІКТОР - ІНВЕСТ» про відсутність залишків станом на 09 квітня 2024 року.

Отже, твердження Апелянта у цій частині спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

30. Доводи Апелянта про те, що КП «Киі?втеплоенерго» листом від 05.12.2024 №1/28/23.1.2/6848 повідомило ГУ ДПС у Львівськіи? області, що нікому не передавало в оренду користування об`єкти нерухомості, які розташовані за адресою: м. Киі?в, провулок Електриків 17, колегія суддів вважає неаргументованими, оскільки попри те, що вказане нежитлове приміщення перебуває на території станції теплопостачання №2, що відноситься до відання Київських теплових мереж «ПАТ «Київенерго», власником майна, переданого Позивачу в оренду є ТОВ «КОМПАНІЯ КОНСТАНТА 2020», що контролюючим органом не оспорюється. А відтак, доводи контролюючого органу не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

31. Зазначені вище обставини дозволяють колегії суддів прийти до висновку про безпідставність посилання Апелянта на неможливості проведення інвентаризації за адресою: м. Київ, провулок Електриків, 17, як на обставину, що свідчить про нереальність господарських операцій, що були предметом перевірки. Разом з тим, у апеляційній скарзі ГУ ДПС у Львівській області не зазначає жодних доводів щодо помилковості висновків суду першої інстанції у цій частині.

32. Твердження Апелянта щодо ненадання Позивачем доказів наявності у контрагентів трудових та матеріальних ресурсів, обладнання, інструменту для здіи?снення даних господарських операціі?, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки контролюючий орган не зазначає яка кількість працівників є достатньою для здійснення поставки як на користь Позивача, так і його контрагентів.

33. Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні у матеріалах справи первинні документи повною мірою підтверджують реальність господарських операцій між Позивачем та ТОВ «БРЕНД ПРОПЕРТІ» та ПОГ «Центр реабілітації «Палітра» та помилковість висновків податкового органу.

34. Надаючи оцінку доводам Апелянта щодо здійснення поставки товарів на користь нерезидента Novikon Group OU, колегія суддів зазначає наступне.

Так, наполягаючи на нереальності спірних господарських операцій, контролюючий орган стверджує, що зазначені у CMR перевізники не декларували надання транспортних послуг за маршрутами зі складу ТОВ «Віктор-Інвест» до місця доставки товару Реніи?ськии?? морськии? торгівельнии? порт (Украі?на) і Constanta port, Romania.

35. Разом з тим, як зазначає сам Апелянт, договори з перевізниками укладає Покупець, тобто Novikon Group OU, відтак безпідставними є посилання податкового органу на недотримання перевізниками податкової дисципліни як на обставини, які свідчать про порушення ТОВ «Віктор-Інвест» вимог податкового законодавства в частині формування податкового кредиту.

36. Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до наявних у матеріалах справи інвойсів, постачання товару здійснюється на умовах EXW.

EXW (Франко завод (…назва місця)) - термін ІНКОТЕРМС 2000 та 2010, який означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Покупець повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства Продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника. Всі ризики випадкового псування і загибелі товару, починаючи з моменту надання його Продавцем, несе Покупець.

37. Відтак, колегія суддів не приймає до уваги посилання контролюючого органу на відсутність факту перевезення товару в межах спірних господарських операцій.

38. З цих же підстав суд апеляційної інстанції вважає безпідставним посилання Апелянта на ненадання документального підтвердження завантаження товару на корабель, та коносаменту до кожноі? ВМД для підтвердження факту вивезення товару конкретним кораблем.

39. Водночас, аналізуючи доводи контролюючого органу про відсутність реєстрації митних декларацій у Чернівецькій митниці та Одеській митниця, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно відповіді Одеської митниці від 11.12.2024 №7.10-2/17.1-01/8.16/21673 останні відмовилась надавати інформацію щодо експортно-імпортних операцій конкретного суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності, пославшись на положення Митного кодексу України, що не є достатнім доказом відсутності їхньої реєстрації.

Крім цього, згідно з відповіддю Чернівецької митниці від 11.12.2024 №7.2-2/17.1/8.16/9598, електронні митні декларації зареєстровані останньою та підтверджено вивіз товару через митний кордон України, що Апелянтом не спростовано.

40. Водночас, колегія суддів не приймає до уваги доводи Апелянта щодо відсутності факту вивезення в зоні діяльності Чернівецької ситці за митними деклараціями від 21.02.2023 №23UA685U7, від 10.04.2023 №23UA85U9, від 25.01.2024 №24UA67U1, оскільки такі митні декларації не брали участі у формуванні від`ємного значення.

41. Надаючи оцінку доводам контролюючого органу щодо відсутності на наданих до перевірки ВМД та CMR печатки митниці, колегія суддів зазначає про їх неаргументованість, оскільки всі вантажно - митні декларації ТОВ «ВІКТОР - ІНВЕСТ» оформлювалися в електронному вигляді (електронне декларування), а відтак, у відповідності до п. 16 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450, на таких митних деклараціях не проставляється печатка посадової особи митного органу.

42. Крім того, згідно Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, яка застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін, договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Вантажна накладна містить такі дані: а) дата і місце складання вантажної накладної; b) ім`я та адреса відправника; с) ім`я та адреса перевізника; d) місце і дата прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки; е) ім`я та адреса одержувача; f) прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення; g) кількість вантажних місць, їх спеціальне маркування і нумерація місць; h) вага вантажу брутто чи виражена в інших одиницях виміру кількість вантажу; і) платежі, пов`язані з перевезенням (провізна плата, додаткові платежі, митні збори, а також інші платежі, що стягуються з моменту укладання договору до доставки вантажу); j) інструкції, необхідні для виконання митних та інших формальностей; к) заява про те, що перевезення здійснюється, незалежно від будь-яких умов, згідно положень дійсної Конвенції.

У випадку потреби, вантажна накладна повинна також містити наступні дані: а) заява про те, що перевантаження забороняється; b) платежі, які відправник зобов`язується сплатити; с) сума платежу, що підлягає сплаті при доставці; d) декларована вартість вантажу і сума додаткової цінності його для відправника; е) інструкції відправника перевізнику відносно страхування вантажу; f) погоджений термін, протягом якого повинно бути виконано перевезення; g) перелік документів, переданих перевізнику.

43. Відтак, Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, не передбачено обов`язкової наявності на CMR відмітки митного органу щодо перетину державного кордону.

44. Вищевказані норми Конвенції акумулюються із національним законодавством України, зокрема і Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність", відповідно до якого перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом зокрема може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR).

45. При цьому, міжнародними нормативно-правовими актами та чинними законодавством України відсутня вимога для визнання перевезення міжнародним зокрема лише при наявності відмітки митного органу.

46. Водночас, колегія суддів зазначає, що в наданих CMR щодо експорту товару наявні печатки як Позивача - відправника товару, так і печатки перевізника щодо отримання відповідного товару та його завантаження. А тому висновки контролюючого органу щодо спростування факту перевезення за вказаними контролюючим органом CMR, оскільки в них відсутні відмітки (штампи) митного органу, є суб`єктивними та не підтверджуються нормативно-правовими актами, що свідчать про безпідставність доводів Апелянта в цій частині.

47. Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що факт реалізації товару підтверджується наявними у матеріалах справи інвойсами, CMR, ВМД.

48. Крім того, апеляційний суд не погоджується з доводами Апелянта щодо можливості використання податковоі?? інформаціі? як належного доказу у справі, оскільки остання носить виключно інформативний характер.

Згідно з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постановах від 26.06.2018 у справі №К/9901/27855/18, від 19.06.2018 у справі №К/9901/3749/18, від 27.03.2018 у справі № 816/809/17, про те, що: збирання податкової інформації є етапом контрольно-перевірочної роботи та не передбачає здійснення контролюючим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі.

49. Водночас, згідно з практикою Верховного Суду зі спорів щодо оскарження рішень податкових органів з оцінки питань щодо відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, наявності або відсутності окремих документів, а також недоліки в їх оформленні, відсутності ТТН, порушення податкової дисципліни по ланцюгу постачання, які не можуть бути безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій та для позбавлення суб`єкта господарювання податкового кредиту.

50. З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд не приймає до уваги посилання податкового органу щодо відсутності відеофіксації окремих транспортних засобів в межах локаціі? м. Львів, вул. Стрии?ська, 45 та на під`і?здах до неі? згідно з даними ІКС «Безпечна Львівщина» в період з 01.01.2024 по 29.02.2024, оскільки зазначені докази не відповідають ознакам достовірності та допустимості, які є для них обов`язковими згідно положень статей 74, 75 КАС України.

51. Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги твердження Апелянта про те, що у постанові Верховного Суду у справі № 540/1185/21 висновки сформовані не щодо ІКС «Безпечна Львівщина» , а щодо ІП «Гарпун», втім зазначає, що касаційним судом у зазначеній справі сформовано загальний підхід щодо можливості врахування зазначених відомостей як належного доказу у справі, та який є застосовним у цій справі, а відтак вони обґрунтовано враховані судом першої інстанції під час вирішення цієї справи.

52. Отже, зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту, оскільки останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні на підтвердження розміру понесених витрат та свого податкового кредиту.

53. Переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції, колегія суддів також відзначає, що Європейський суд з прав людини у пункті 70 рішення від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява №3991/03) зазначив, що коли Держави - члени Конвенції володіють інформацією про такі зловживання зі сторони певної фізичної чи юридичної особи, вони можуть вжити відповідних засобів щодо недопущення, зупинення чи покарання за такі зловживання. Однак, Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все-таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

У пункті 71 вказаного рішення зазначено що компанія-заявник (платник податків) не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника (платника податків), що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу №1.

54. Отже, враховуючи те, що Позивачем було надано на підтвердження правомірності формування спірних сум податкової звітності всі необхідні документи, а підстави для висновку про нереальність спірних господарських операцій у ході судового розгляду встановлено не було, то підстави для зменшення Позивачу сум податкового кредиту згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відсутні.

55. Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

56. Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

57. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

58. Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Львівській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року - без змін.

59. Розподіл судових витрат.

Судові витрати, відповідно до ст. 139 КАС України, перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Львівській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 23.06.2025.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина