Справа № 520/28775/24
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

24 червня 2025 року справа № 520/28775/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Григоров Д.В.,

при секретарі судового засідання Глівінській Ю.О.,

за участю: представника заявника - адвокат Ткаченко В.В.

відповідача (боржника) - Кизим Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву, подану в порядку ст. 383 КАС України у справі

за позовом Фермерського господарства "КЛЕПКИ" (вул. Сватівська, буд. 56,м. Куп`янськ,Харківська обл., Куп`янський р-н,63707, )

до Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області (просп. Конституції, буд. 3,м. Куп`янськ,Харківська обл., Куп`янський р-н,63701, ) про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 р. у справі № 520/28775/24 визнано протиправним та скасовано Розпорядження №542/1 від 24.09.2024р., винесене Куп`янською міською військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області у повному обсязі; зобов`язано Куп`янську міську військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про надання Фермерському господарству "КЛЕПКИ" пільг зі сплати орендної плати за землю на 2023 рік з 01.01.2023 по 31.12.2023 та пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2023 рік з 01.01.2023 по 31.12.2023 по земельних ділянках сільськогосподарського призначення та промисловості, які вказані у заявах №1-2023 від 31.08.2023 та №3-2023 від 31.08.2023 про потенційне забруднення земельних ділянок, поданих Куп`янській міській військовій адміністрації Куп`янського району Харківської області.

На виконання вказаного рішення було надано виконавчий лист, який направлено до примусового виконання в органи державної виконавчої служби.

03.06.2025р. до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача, згідно якої він просив визнати протиправними рішення Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області, прийняті на виконання рішення (Постанови) суду, а саме:

визнати протиправними Розпорядження № 207 від 02 травня 2025 року «Про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 року у справі № 520/28775/24» та Розпорядження № 218 від 02 травня 2025 року «Про внесення змін до розпорядження начальника міської військової адміністрації від 02 травня 2025 року № 207 «Про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі №520/28775/24»;

постановити ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України, якою зобов`язати Куп`янську міську військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли неналежному виконанню рішення (Постанови) Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 р. у справі № 520/28775/24 щодо зобов`язання Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про надання Фермерському господарству "КЛЕПКИ" пільг зі сплати орендної плати за землю на 2023 рік з 01.01.2023 по 31.12.2023 та пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2023 рік з 01.01.2023 по 31.12.2023 по земельних ділянках сільськогосподарського призначення та промисловості, які вказані у заявах №1-2023 від 31.08.2023 та №3-2023 від 31.08.2023 про потенційне забруднення земельних ділянок, поданих Куп`янській міській військовій адміністрації Куп`янського району Харківської області;

притягти до відповідальності особу, рішення якої визнається протиправним;

у випадку виявлення у діях особи, рішення якої визнається протиправним порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, прийняти окрему ухвалу та надіслати її прокурору або органу досудового розслідування, з метою вжиття ними необхідних заходів.

В обгрунтування поданої заяви було зазначено, що під час здійснення виконавчого провадження з виконання зазначеної вище постанови суду апеляційної інстанції, позивачу стало відомо про ухвалення начальником Куп`янської міської військової адміністрації Розпорядження № 207 від 02.05.2025 р. «Про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 року у справі № 520/28775/24» та Розпорядження № 218 від 02.05.2025 р. «Про внесення змін до розпорядження начальника міської військової адміністрації від 02.05.2025 р. № 207 «Про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 р. у справі №520/28775/24».

Позивач вважає, що вказані розпорядження не є належними в аспекті виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 р. у справі № 520/28775/24, внаслідок чого вони протиправні, ними порушено права та законні інтереси позивача і норми податкового законодавства.

При цьому позивач висновував, що предметом розгляду справи, за наслідками якої ухвалено постанову суду апеляційної інстанції фактично було надання податкової пільги.

З врахуванням цих міркувань позивач вказував на те, що аналіз норм Податкового кодексу України, якими унормовано питання справляння земельного податку, а також податкових пільг свідчить про те, що під податковою пільгою у даному випадку слід розуміти саме звільнення позивача від сплати орендної плати за землю, а що стосується пільги з єдиного податку четвертої групи, то вона не є об`єктом оподаткування якщо, площі земельних ділянок забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами.

Отже, як вважав позивач, право платника на звільнення від сплати податків, яке безумовно виникає з моменту виникнення певних підстав (у цьому випадку - наявності факту імовірного забруднення земель вибухонебезпечними предметами), одночасно означає безумовний обов`язок компетентного органу цю пільгу надати.

Позивач посилався на те, що саме такі висновки були зроблені судом апеляційної інстанції у постанові від 28.05.2025 р. у справі № 520/28775/24 у його мотивувальній частині.

Отже, як стверджував позивач, приймаючи рішення на виконання зазначеного судового рішення, відповідач зобов`язаний був пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано ним у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення.

В судовому засіданні з розгляду заяви представник позивача адвокат Ткаченко В.В. подану заяву підтримав та зазначив, що вона є формою реалізації судового контролю з виконання постанови суду апеляційної інстанції в даній справі. Визначаючи які норми закону було порушено при ухваленні Розпоряджень № 207 від 02.05.2025 р. «Про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 року у справі № 520/28775/24» та № 218 від 02.05.2025 р. «Про внесення змін до розпорядження начальника міської військової адміністрації від 02.05.2025 р. № 207 «Про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 р. у справі №520/28775/24», та особу, яку слід притягнути до відповідальності, адвокат зазначив, що порушено було норми ст. 30 ПК України, п. 283.1 ст. 283, п. 283-1 ст. 283, п. 288.8 ст. 288, п. 292.1-1 ст. 292 ПК України, а особою, відносно якої слід постановити окрему ухвалу є начальник Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області.

Представник Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області проти поданої заяви заперечувала та зазначила, що Розпорядження № 207 від 02.05.2025 р. «Про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 року у справі № 520/28775/24» та Розпорядження № 218 від 02.05.2025 р. «Про внесення змін до розпорядження начальника міської військової адміністрації від 02.05.2025 р. № 207 «Про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 р. у справі №520/28775/24» було видано з урахуванням резолютивної частини постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025 р. у справі № 520/28775/24, яка містила вимогу прийняти рішення про надання ФГ "КЛЕПКИ" пільг зі сплати орендної плати за землю на 2023 рік з 01.01.2023 по 31.12.2023 та пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на 2023 рік з 01.01.2023 по 31.12.2023 по земельних ділянках сільськогосподарського призначення та промисловості, які вказані у заявах №1-2023 від 31.08.2023 та №3-2023 від 31.08.2023 про потенційне забруднення земельних ділянок, поданих Куп`янській міській військовій адміністрації Куп`янського району Харківської області.

Представник зазначала про те, що а ні резолютивна частина судового рішення апеляційної інстанції, а не згадані у ній заяви, на підставі яких мало бути ухвалене рішення про надання пільг, не містили конкретного визначення в якій саме формі слід надати позивачу пільгу зі сплати орендної плати за землю та пільгу зі сплати єдиного податку четвертої групи, внаслідок чого позивач керувався певним розсудом та нормами податкового законодавства, виконуючи судове рішення і порушень закону не допустив.

Розглядаючи подану ФГ «КЛЕПКИ» заяву, суд погоджується з доводами представника заявника в тій частині, що подана заява стосується питання виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Практика Європейського суду з прав людини (справи «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції») говорить, що право на справедливий суд є ілюзорним, якщо судове рішення залишається невиконаним.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення, суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Зазначені норми Конституції України знайшли своє відображення в процесуальному законодавстві України.

Так, стаття 14 КАС України передбачає, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 372 КАС України визначено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Слід зазначити, що рішення суду може виконуватись у добровільному або примусовому порядку. Боржник може виконати рішення суду добровільно: з моменту набрання рішенням суду законної сили; до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Згідно із частиною четвертою статті 372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом в Україні є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною другою статті 383 КАС України визначено, що у такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Суд звертає увагу, що вказаний перелік не містить виключень та не передбачає альтернативних вимог до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в порядку статті 383 КАС України.

Стаття 383 КАС України передбачає можливість звернутися до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Ця стаття є останньою в розділі IV КАС України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах».

Зі змісту цієї статті висновується, що як крайній захід для захисту прав особи позивача, на користь якої ухвалене рішення суду, закон встановив можливість звернення до суду з відповідною заявою.

Разом з тим, наслідком задоволення такої заяви є постановлення окремої ухвали, що передбачено ст. 249 КАС України, за приписами якої суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Згідно частин 2,3,9 ст. 249 КАС України, у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

Наведені вище положення свідчать про те, що мотивувальна частина судового рішення призначена для викладення судом мотивів його ухвалення, на виконання принципу вмотивованості судового рішення. Між тим, формулювання вимоги судового рішення до відповідача здійснюється у резолютивній частині рішення, зміст якої відображається у виконавчому листі, за змістом якого здійснюється примусове виконання судового рішення.

В даному випадку мотивувальна частина постанови суду апеляційної інстанції та виданий на її підставі виконавчий лист не містили конкретизації в якому саме вигляді має бути надана пільга позивачу згідно приписів Податкового кодексу України. Учасники виконавчого провадження, зацікавлені у належному і повному виконанні судового рішення, в тому числі і ФГ «Клепки», або державний виконавець не були позбавлені можливості звернутися до суду, який ухвалив рішення (постанову) з метою роз`яснення його точного змісту в контексті забезпечення належного виконання рішення, проте цього не зробили.

Суд також зазначає, що не наділений в межах розгляду заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України, здійснювати тлумачення судового рішення апеляційної інстанції. При цьому, норми Податкового кодексу, на порушення яких посилався заявник, вказують на право платника отримати податкові пільги у різних формах, залежно від конкретних обставин. Суд апеляційної інстанції в своїй постанові в даній справі посилався на те, що можливість прийняття військовою адміністрацією негативного рішення за заявою особи з цього питання повинна бути наслідком тільки відсутності достатнього підтвердження обставин, які надають право на звільнення від сплати податків, та яким суб`єкт владних повноважень зобов`язаний надати належну правову оцінку.

Суд зазначає, що оцінка розпоряджень, зазначених заявником, здійснюється судом саме в контексті виконання судового рішення (постанови) суду апеляційної інстанції. На цьому обгрунтовано наполягав представник заявника. В інакшому випадку слід вважати, що між сторонами виник новий спір і при цьому не має значення те, що спірні розпорядження було прийнято на підставі судового рішення. При цьому слід мати на увазі, що згадані розпорядження начальника Куп`янської міської військової адміністрації, які є актами індивідуальної дії, предметом судового провадження не були.

З урахуванням наведених вище міркувань, перевіривши дії та рішення відповідача, на протиправність яких указує заявник ФГ «Клепки» у поданій заяві, судом вказаних порушень з боку відповідача не встановлено.

Що стосується доводів представника відповідача про пропущення заявником десятиденного строку, передбаченого ст. 383 КАС України, на звернення до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, такі доводи суд вважає непереконливими. Суд бере до уваги, що відповідач в обгрунтування своїх доводів з цього приводу посилався на направлення в адресу ФГ "Клепки" спірних розпоряджень електронною поштою 06.05.2025р. та 12.05.2025р., а заявник - ФГ "Клепки" стверджував, що дізнався про їх існування 30.05.2025р. лише з матеріалів АСВП.

Беручи до уваги відсутність належних доказів, які б свідчили саме про отримання позивачем листів, направлених на його електронну пошту, суд трактує вказані обставини на користь заявника та вважає, що ним не було пропущено строк для звернення з заявою, яка передбачена ст. 383 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 249, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву, подану Фермерським господарством "Клепки" в порядку ст. 383 КАС України, залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Другого апеляційного адміністративного суду. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Д.В. Григоров