Справа № 160/32177/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32177/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

секретар Корсун Ю.В.

за участі представника позивача Єпіфанової Ю.О.

представника відповідача Дишко Ю.В. (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року (суддя Боженко Н.В.) в справі № 160/32177/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі Південне МУ ДПС по роботі з ВПП) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 жовтня 2024 року № 2 про зменшення суми від`ємного значення суми податку на додану вартість по податковій декларації за липень 2024 року на 4 973 659,15 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 25.10.2024 року №2.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року заява представника ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» про ухвалення додаткового рішення по справі №160/32177/24 задоволена частково, стягнуто з Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати додаткове рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Апелянт вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження проведеної оплати (платіжних інструкцій, банківських виписок) та детального опису виконаних робіт.

Предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність процесуальних документів не є значним.

Відповідач наголошує на необґрунтованості заявлених до відшкодування витрат, неспівмірність таких витрат й необхідність керуватися критерієм їх реальності, дійсності та необхідності.

Звертає увагу суду, що справа не є значної складності, не містить великий об`єм документів, не потребувалось проведення експертизи, не залучались свідки, суд першої інстанції не зобов`язував позивача щодо вжиття додаткових заходів, що підтверджує невелику кількість витраченого часу та зусиль для забезпечення представництва інтересів позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. В даному випадку підприємством подано позовну заяву немайнового характеру.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, а також має враховувати, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Звертає увагу на позицію Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Вважає, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу адвоката документально та нормативно не підтверджено.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача та представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції вказано, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду надано: договір про надання правничої (правової) допомоги від 01.11.2024 року №45; акт про надання правничої (правової) допомоги (послуг) від 04.03.2025 року до договору №1.

Договором погоджено надання позивачу правничої допомоги щодо оскарження ППР від 25.10.2024 року №2. Пунктом 3.2. погоджено гонорар у розмірі 20000,00 грн за надання правничої допомоги в суді першої інстанції. За п. 3.3., 3.4. договору оплата здійснюється протягом 15 днів з моменту отримання клієнтом акту, який підтверджує факт надання правничої допомоги та складається після прийняття рішення судом відповідної інстанції.

Згідно з актом позивачу надано професійну правничу допомогу щодо оскарження ППР від 25.10.2024 року №2, складання позовної заяви. Також надано послуги щодо складання заяв: про відкладення судового засідання, про закриття підготовчого провадження, щодо судових витрат, а також представництво в 3 судових засіданнях.

Суд першої інстанції вважав, що позивачем надано належні докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а такі витрати є пов`язаними з розглядом справи.

Разом з тим, суд першої інстанції не визнав розмір витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Судом першої інстанції при визначенні розміру витрат, що підлягають відшкодуванню на користь позивача, враховано доводи відповідача щодо пропорційності розміру витрат, а також зазначено, що спірні правовідносини є поширеними, за змістом такі відносини не були суттєво складними, в наявності стале нормативно-правове регулювання таких правовідносин, а також судова практика.

Також судом першої інстанції враховано і ціну позову, яка складає 4 973 659,15 грн.

Зважаючи на вказане, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу з 20000,00 грн до 10000,00 грн за критеріями обґрунтованості та пропорційності.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що акт надання позивачу професійної правничої допомоги в межах цієї справи підтверджено документально, а саме: договором про надання правничої (правової) допомоги від 01 листопада 2024 року №45, за умовами якого адвокатом надавалась позивачу правнича допомога у справі про оскарження податкового повідомлення-рішення від 25 жовтня 2024 року №2, а також погоджено гонорар адвоката у розмірі 20000,00 грн за надання правничої допомоги в суді першої інстанції; акт про надання правничої (правової) допомоги (послуг) від 04 березня 2025 року до договору №1, яким засвідчено надання професійної правничої допомоги позивачу у справі про оскарження податкового повідомлення-рішення від 25 жовтня 2024 року №2 - складання позовної заяви, заяв про відкладення судового засідання, про закриття підготовчого провадження, щодо судових витрат, а також представництво в трьох судових засіданнях.

Як зазначено вище, судом першої інстанції стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 10 000,00 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року справі № 160/32177/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишено без змін.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС).

За змістом частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За положеннями частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України встановлено вимоги до визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката, який має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, на підтвердження власне факту надання професійної правничої допомоги, її складу та розміру сторона має надати документи про підтвердження обсягу надання такої допомоги, фактичного часу, витраченого адвокатом на здійснення тих чи інших дій в межах заявленого спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд враховує рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду заявником документів, їх значення для спору, та доходить до висновку, що стягнутий на користь позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу (10 000,00 грн) є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відтак, стягнута судом першої інстанції сума правничої допомогу є розумною і необхідною, такий розмір є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.

Доводи апелянта суд відхиляє, позаяк судом першої інстанції при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу, яка має бути відшкодована позивачу, враховані відповідні критерії та зазначені відповідачем обставини та зменшено розмір витрат, про стягнення яких просив позивач, при цьому судом першої інстанції враховано як критерій співмірності витрат на правничу допомогу із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача.

Також судом враховано такий критерій, як фактичність та неминучість (необхідність) понесених витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, додаткове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року в справі № 160/32177/24 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року в справі № 160/32177/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімусагро Трейд» до Південного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення 18 червня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 червня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов