Справа № 521/19352/24
Суддя: Шевчук Н. О.
Дата ухвалення: 2025-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/521/39/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року місто Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників, представників учасників справи:

від ОСОБА_1 не з`явився;

від ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У грудні 2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Чібірдін О.В. з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 12.11.2024 року №2692; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, зазначаючи про обставини, які сталися з ним 11.11.2024 року за участю і представників поліції, і представників ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказав, що оскаржувана ним постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що другий примірник протоколу про адміністративне правопорушення йому не вручався, про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач жодним чином повідомлений не був, як і не був вручений йому другий примірник оскаржуваної постанови.

Окрім наведеного, позивач зауважив, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідач вказав те, що ОСОБА_1 не пред`явив на вимогу уповноваженої особи військово-облікового документу. Водночас, як вказав позивач, він має посвідчення взамін військового квитка, яке було пред`явлено як працівникам поліції, так і особам у військовій формі, які були присутні під час затримання позивача.

Відтак, на думку позивача, враховуючи безпідставність притягнення його уповноваженими особами відповідача до адміністративної відповідальності, постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 , винесена за наслідками за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 12.11.2024 року №2692 потребує визнання її неправомірною та скасування, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 потребує закриття у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження та реєстрації зазначеної позовної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст. 18 КАС України.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 19.02.2025 року у справі №521/19352/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено дату судового засідання; клопотання представника позивача Чібірдіна Олександра Володимировича про витребування доказів задоволено; витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

29.04.2025 року до Малиновського районного суду міста Одеси від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 електронною поштою надійшли витребувані документи за вх. №27847.

Законом України від 26.02.2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, відповідно до якого, зокрема, змінено найменування Малиновського районного суду м. Одеси на Хаджибейський районний суд міста Одеси.

04.06.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси від представника позивача Чібірдіна Олександра Володимировича надійшла заява про уточнення позовних вимог вх. №36727, у якій представник позивача зазначає, що відповідно до наданих 29.04.2025 року на вимогу суду копій матеріалів справи, ним встановлено, що за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 12.11.2025 року №2692, відповідачем була прийнята постанова № 2692 від 12.11.2024 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладений штраф у розмірі 17000 грн. Відтак, за доводами позивача, оскільки постанова ІНФОРМАЦІЯ_2 №2692 від 12.11.2024 року за змістом фактично відтворює протокол про адміністративне правопорушення від 12.11.2024 року №2692, позивач вважає за необхідне уточнити позовні вимоги та викласти прохальну частину позовної заяви у наступній редакції: визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 №2692 від 12.11.2024 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 04.06.2025 року у справі №521/19352/24 було прийнято до розгляду заяву представника ОСОБА_1 адвоката Чібірдіна Олександра Володимировича від 04.06.2025 року (вх. №36727) про уточнення позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення; вирішено в подальшому розглядати справу №521/19352/24 з урахуванням уточнених позовних вимог, відкладено розгляд справи на іншу дату з повідомленням сторін.

Відзиву від ІНФОРМАЦІЯ_2 на позовну заяву ОСОБА_1 до Хаджибейського районного суду міста Одеси не надходило, що не перешкоджає розгляду даної справи за наявними у ній письмовими матеріалами.

В судове засідання представник позивача не з`явився, 12.06.2025 року скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань суду не надав. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників учасників справи.

Дослідивши доводи, наведені в адміністративному позові, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів позову, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 потребують задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до посвідчення №12/36-08 виданого взамін військового квитка, ОСОБА_1 , що не заперечується сторонами у даній справі був взятий на облік Малиновським РВК 12.07.2008 року за обліковою спеціальністю різноробочий будівельних робіт. 18.11.2009 року ОСОБА_1 було знято з обліку.

З наданих позивачем протоколу №318 про адміністративне правопорушення від 12.11.2024 року, складеного командиром взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_2 вбачається, що 12.11.2024 року о 18 год. 55 хв. військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», абз. 4 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Встановлено порушення норм законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині невиконання конституційного обов`язку громадянина щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, невиконання військового обов`язку згідно із законодавством, відмова від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно із рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військової лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони Державного кордону, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вказаний протокол підписано від імені ОСОБА_1 , а також уповноваженої особи, яка складала протокол.

Відповідно до протоколу №2692 про адміністративне правопорушення від 12.11.2024 року складеного командиром взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 вбачається, що 12.11.2024 року о 18 год. 48 хв. військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 3 п. 10-1 Правил військового обліку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, а саме, у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану, 12.11.2024 року не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

У зазначеному протоколі мається підпис ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 22 год. 30 хв. 12.11.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет № 48.

Також у вказаному протоколі мається відмітка про те, що ОСОБА_1 від пояснень відмовився, а також про те, що він отримав другий примірник протоколу.

З наданих ІНФОРМАЦІЯ_2 документів на запит суду вбачається, що відносно ОСОБА_1 було заведено справу про адміністративне правопорушення №2692 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Так, відповідно до постанови №2692 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 12.11.2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 , вбачається, що розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 установив, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 3 п. 10 1 Правил військового обліку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, а саме, у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану 12.11.2024 року не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі чого постановив накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн. У вказаній постанові мається підпис підполковника ОСОБА_4 , а також відмітка про те, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 12.11.2024 року.

Інших належних та допустимих доказів щодо наявних між сторонами спірних правовідносин, зокрема, обставин пред`явлення/непред`явлення ОСОБА_1 посвідчення уповноваженим особам відповідача, відомостей, зазначених в описі до справи про адміністративне правопорушення, тощо, матеріали адміністративної справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для скасування постанови №2692 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 12.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

У відповідності до ст. 245 КУпАП (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст. 210 КУпАП визначено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.92 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено з 24.02.2024 року ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом на 12.11.2024 року, тобто на дату вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення діяв особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Так, судом з матеріалів адміністративної справи встановлено, що відповідно до посвідчення №12/36-08 виданого взамін військового квитка, ОСОБА_1 , був взятий на облік Малиновським РВК 12.07.2008 року за обліковою спеціальністю різноробочий будівельних робіт. 18.11.2009 року ОСОБА_1 було знято з обліку.

В подальшому, як встановлено судом із наявних у матеріалах справи протоколу та постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, відповідно до протоколу №2692 про адміністративне правопорушення від 12.11.2024 року складеного командиром взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 вбачається, що 12.11.2024 року о 18 год. 48 хв. військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 3 п. 10-1 Правил військового обліку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, а саме, у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану, 12.11.2024 року не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

У зазначеному протоколі мається підпис ОСОБА_1 про те, що йому роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 22 год. 30 хв. 12.11.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет № 48.

Також у вказаному протоколі мається відмітка про те, що ОСОБА_1 від пояснень відмовився, а також про те, що він отримав другий примірник протоколу.

З наданих ІНФОРМАЦІЯ_2 документів на запит суду вбачається, що відносно ОСОБА_1 було заведено справу про адміністративне правопорушення №2692 за ч. 3 ст. 210 КУпАП та відповідно до постанови №2692 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 12.11.2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 , відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 установив, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 3 п. 10 1 Правил військового обліку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487, а саме, у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану 12.11.2024 року не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі чого постановив накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн. У вказаній постанові мається підпис підполковника ОСОБА_4 , а також відмітка про те, що копію постанови ОСОБА_1 отримав 12.11.2024 року.

Відповідно до п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема, мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через Державний кордон.

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 (далі - Порядок), Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154.

У даній справі судом встановлено, що звертаючись до суду з адміністративним позовом, ОСОБА_1 наголошує на тому, що пред`явив в ІНФОРМАЦІЯ_2 -обліковий документ, а саме посвідчення, яке йому було видане взамін військового квитка.

Водночас, оскільки відповідач не надав до суду відзиву та відповідних доказів на спростування позиції позивача, зазначеної ним у позові, суд встановив, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП 12.11.2024 року згідно постанови від 12.11.2024 року № 2692, а саме за наступне порушення: не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 3 п. 10 1 Правил військового обліку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487.

Відповідно до п. 3 Постанови КМУ від 16.05.2024 року № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» визначено, що військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа.

Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного це документ, який посвідчує особу військовозобов`язаного, що перебуває у запасі осіб офіцерського складу або осіб рядового, сержантського й старшинського складу. Також визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Відтак, у даному разі, враховуючи те, що відповідачем вимоги позивача жодним чином спростовані не були щодо обставин непред`явлення на вимогу уповноваженої особи РТЦК та СП військово-облікового документа ОСОБА_1 , суд вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення уповноваженою особою на складення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, не були з`ясовані все істотні обставини справи, які мали значення для її вирішення, зокрема дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та факт перебування даної особи на військовому обліку.

При цьому, суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 22 Закону № 3543-XII у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Одночасно з цим, суд зауважує, що вимоги, зазначені у ч. 6 ст. 22 вказаного Закону, щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року.

Тобто, зважаючи на те, що подія, про яку йдеться у даній справі мала місце 12.11.2024 року, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відповідачем мало було б долучено відеозаписи щодо пред`явлення та перевірки документів ОСОБА_1 , які у матеріалах відсутні.

З огляду на зазначене суд вважає, що відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем Правил військового обліку.

У рекомендаціях № R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991 року рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого ним рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення Правил військового обліку, а сама оскаржувана постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що викладені позивачем в адміністративному позові доводи знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи, а тому є обґрунтованими та потребують задоволення.

Разом з тим, під час розгляду справи, судом було встановлено також інші процесуальні порушення під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, з огляду на таке.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вже раніше було зазначено судом за текстом даного рішення, згідно зі ст. 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 року у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 року у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 року у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 року у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 12.11.2024 року №2692 позивача було викликано на розгляд його справи про адміністративне правопорушення в цей же день, 12.11.2024 року в приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 у кабінеті №48 о 22 год. 30 хв., з огляду на що, суд вважає, що ОСОБА_1 фактично не був повідомлений про дату час та місце розгляду справи своєчасно, оскільки розгляд справи призначено менш ніж через три доби з моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідачем не було виконано обов`язку повідомлення особи про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, та фактично позивач взагалі не мав часу для підготовки свого захисту та подання заперечень на протокол, ознайомлення з доказами тощо.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що наявні підстави вважати адміністративний позов позивача обґрунтованим також і у зв`язку із наявними процесуальними порушеннями відповідача під час складення і протоколу про адміністративне правопорушення, і ухвалення оскаржуваної постанови відносно позивача, з огляду на що відсутні підстави для адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

При цьому, суд зазначає, що процедурні порушення, зокрема, такі як неналежне або несвоєчасне сповіщення особи, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог діючого законодавства про адміністративні правопорушення, а саме ст. 9, 245 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх належних доказів по справі.

Частина 1 ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАСУ).

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Відтак, враховуючи встановлені недоліки, які суд позбавлений можливості усунути в ході судового розгляду, належним способом захисту порушеного права у даному випадку ОСОБА_1 є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 139, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України Хаджибейський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 2692 від 12.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 26.06.2025 року.

Суддя: Н.О. Шевчук