Справа № 200/6340/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року справа №200/6340/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі № 200/6340/24 (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом Мар`єнко Вікторії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Мар`єнко Вікторія Юріївна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 1) , Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 від 22.08.2024 року № 11 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язання відповідача 2 призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20.07.2024 року, із зарахуванням до загального стажу роботи періодів роботи згідно з дублікатом трудової книжки серія НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 13.11.2024 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до участі у справі № 200/6340/24, як третього відповідача.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.08.2024 року № 11 про відмову позивачу у призначенні пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити позивачу з 20 липня 2024 року пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи: з 29.10.1983 по 15.11.1983, з 13.01.1986 по 07.07.1992, з 05.10.1992 по 21.06.1993, з 24.09.1993 по 15.04.1994, з 16.05.1994 по 01.12.1994, з 29.04.1995 по 30.10.1997, з 27.09.1999 по 30.09.1999, з 01.01.2000 по 31.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000, з 28.05.2002 по 31.12.2002 року;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач 1 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову через порушення норм матеріального, процесуального права.

Апелянт зазначив, що відсутні підстави для зарахування спірного періоду роботи позивача до страхового стажу, визначених спірних рішенням відповідача 1 про відмову в призначенні пенсії, жодних інших документів, підтверджуючих періоди роботи, передбачені Порядком №637, позивачем не надано.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою (довідка від 26 липня 2018 року №).

14.08.2024 року позивач звернувся до територіального відділу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, відповідно до якої просив призначити йому пенсію за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 22.08.2024 року від 14.08.2024 року №11 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішення обґрунтоване тим, що страховий стаж позивача становить 27 років 07 місяців 29 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 29.10.1983 по 16.11.1983, з 13.01.1986 ро 07.07.1992, з 05.10.1992 по 21.06.1993, з 24.09.1993 по 15.04.1994, з 16.05.1994 по 01.12.1994, з 29.04.1995 по 30.10.1997, з 27.09.1999 по 30.09.1999, з 01.01.2000 по 31.01.2000, з 21.05.2002 по 31.12.2002 згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки дата заповнення 19.07.2022, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Міністерством соціального захисту населення України 29 липня 1993 року №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 за №110 та записи про звільнення з роботи не завірені підписами відповідальних осіб та відсутні відбитки печаток підприємств.

До страхового стажу зараховано період навчання, період проходження військової строкової служби та періоди роботи згідно даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з формою РС-право до страхового стажу позивача зараховано період навчання з 01.09.1981 по 16.07.1983 року, період проходження військової строкової служби з 16.11.1983 по 11.11.1985 року, періоди роботи з 01.10.1999 по 31.12.1999 року, з 01.02.2000 по 29.02.2000 року, з 01.04.2000 по 17.05.2002 року, з 01.01.2003 по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 по 31.12.2015 року, з 14.03.2016 по 30.06.2017 року, з 01.07.2017 по 30.06.2024 року. При цьому, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 29.10.1983 по 15.11.1983, з 13.01.1986 по 07.07.1992, з 05.10.1992 по 21.06.1993, з 24.09.1993 по 15.04.1994, з 16.05.1994 по 01.12.1994, з 29.04.1995 по 30.10.1997, з 27.09.1999 по 30.09.1999, з 01.01.2000 по 31.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000, з 28.05.2002 по 31.12.2002, 01.01.2016 по 10.03.2016 року.

За дублікатом трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.07.2022 року позивач працював:

у підприємстві вагонів-ресторанів у період з 29.10.1983 по 16.11.1983 року, а саме:

- на підставі наказу №158 від 28.10.1983 року прийнято поваром 4 розряду;

- на підставі наказу №167 від 21.11.1983 року звільнено у зв`язку з призовом на військову службу.

у підприємстві вагонів-ресторанів у період з 13.01.1986 по 07.07.1992 року, а саме:

- на підставі наказу №6 від 13.01.1986 року прийнято поваром 4 розряду;

- на підставі наказу №46к від 07.07.1992 року звільнено за власним бажанням.

у Шахті «Макіїввугілля» у період з 05.10.1992 по 21.06.1993 року, а саме:

- на підставі наказу №1104к від 05.10.1992 року прийнято на підготовчій ділянці учнем гірника підземного з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу №55 від 21.01.1993 року переведено на підготовчу дільницю гірником 2 розряду підземним з повним робочим днем у шахті;

- на підставі наказу №607 від 23.06.1993 року звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

у МСП «Янтар» у період з 24.09.1993 по 15.04.1994 року, а саме:

- на підставі наказу №37 від 24.09.1993 року прийнято поваром в кафе;

- на підставі наказу №162 від 05.04.1994 року звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

у Госпрозрахунковому підприємстві залізничних ресторанів м. Донецьк у період з 16.05.1994 по 01.12.1994 року, а саме:

- на підставі наказу №32-к від 16.05.1994 року прийнято поваром 4 розряду;

- на підставі наказу №100-к від 01.12.1994 року звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

у Госпрозрахунковому підприємстві залізничних ресторанів м. Донецьк у період з 29.04.1995 по 30.10.1997 року, а саме:

- на підставі наказу №38-к від 29.04.1995 року прийнято поваром 4 розряду;

- на підставі наказу №109-к від 30.10.1997 року звільнено за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

- у Донецькому підприємстві з обслуговування пасажирів в вагонах-ресторанах у період з 27.09.1999 по 17.05.2002 року, а саме:

- на підставі наказу №98к від 27.09.1999 року прийнято поваром 4 розряду;

- на підставі наказу №251к від 17.05.2002 року звільнено за переводом в вагонне депо Донецьк п. 5 ст. 36 КЗпП України;

у Донецькій залізниці Вагонне депо ст. Донецьк у період з 28.05.2002 по 10.03.2016 року, а саме:

- на підставі наказу №258 від 28.05.2002 року прийнято поваром 3 розряду, в цех з організації харчування пасажирів;

- на підставі наказу №130/ОС від 22.01.2004 року присвоєно 4 розряд;

- на підставі наказу №1815/ОК від 06.12.2005 року переведено провідником пасажирського вагону резерву провідників на умовах контракту;

- на підставі наказу №2605/ОС від 09.09.2011 року переведено провідником пасажирського вагону резерву провідників дільниці 1 групи за умовами контракту;

- на підставі наказу №147/ОС від 10.05.2016 року звільнено у зв`язку з переведенням до СП «Маріупольське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», п. 5 ст. 36 КЗпП України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд враховує наступне.

За ч.ч. 1-3 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до положень статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

За ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року №637 (далі Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, відповідно до вказаних приписів законодавства, обов`язок щодо підтвердження трудового стажу на підставі відповідних довідок, покладається на особу, яка звертається із заявою про призначення пенсії, у разу відсутності у неї (особи) трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи.

За п.п. 23 та 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Отже законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено Порядком № 637.

При цьому, в обґрунтування не зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи відповідач посилався на те, що записи про роботу внесені до дати видачі дублікату трудової книжки, а записи про звільнення з роботи не завірені підписами відповідальних осіб та відсутні відбитки печаток підприємств.

При цьому, суд звертає увагу на те, що записи трудової книжки позивача містять повну інформацію про роботу позивача у спірний період та характер виконуваних позивачем робіт, окрім того вказані записи виконані у відповідності до вимог законодавства, із зазначенням відповідних наказів, на підставі яких вони внесені, та без будь-яких помилок або виправлень.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2, 5.3 розділу 5 Інструкції №58 особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження» і «Відомості про заохочення» при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.

Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, у дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

В дублікаті трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 19.07.2022 дійсно наявні записи про роботу за спірні періоди, де позивач працював на різних посадах в різних установах. Дублікат трудової книжки також містить відомості про дату прийняття і звільнення позивача з роботи, а також номер і дату видачі відповідних наказів.

Всі записи в трудовій книжці позивача виконані послідовно, не містять суперечливих відомостей про періоди страхового стажу та узгоджуються між собою.

Виявлені відповідачем 1 недоліки в заповненні дубліката трудової книжки не є такими, що виключають можливість зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача.

Відповідач 1 не ставив під сумнів достовірність записів, внесених до дубліката трудової книжки позивача, а зазначив лише окремі недоліки в її заповненні.

За п. 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17.

Суд звертає увагу, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Недотримання правил при оформленні трудової книжки та неточність в записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача в момент призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Враховуючи зазначене, періоди роботи позивача з 29.10.1983 по 15.11.1983, з 13.01.1986 по 07.07.1992, з 05.10.1992 по 21.06.1993, з 24.09.1993 по 15.04.1994, з 16.05.1994 по 01.12.1994, з 29.04.1995 по 30.10.1997, з 27.09.1999 по 30.09.1999, з 01.01.2000 по 31.01.2000, 01.03.2000 по 31.03.2000, з 28.05.2002 по 31.12.2002 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що 16.11.1983 року відповідачем вже зараховано позивачу в страховий стаж.

Щодо позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію за віком, суд враховує наступне.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, позаяк завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Судом встановлено, що на дату звернення до пенсійного органу позивач досяг віку 60 років.

Оскільки відповідачем 1 було протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком виключно через недостатність страхового стажу 31 рік (27 років 07 місяців 29 днів), водночас, судом встановлено, що зарахуванню до страхового стажу підлягають періоди роботи з 29.10.1983 по 15.11.1983, з 13.01.1986 по 07.07.1992, з 05.10.1992 по 21.06.1993, з 24.09.1993 по 15.04.1994, з 16.05.1994 по 01.12.1994, з 29.04.1995 по 30.10.1997, з 27.09.1999 по 30.09.1999, з 01.01.2000 по 31.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000, з 28.05.2002 по 31.12.2002, а отже, у сукупності у страховий стаж позивача перевищує 31 рік, суд дійшов висновку, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії позивачу.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі Постанови правління ПФУ №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку №22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

За п. 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з п. 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно з п. 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.

Згідно з ч. 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судом встановлено, що позивач досяг пенсійного віку 19 липня 2024 року, та звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком 14.08.2024 року.

Отже, позивач звернувся за призначенням пенсії протягом трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, тому пенсія підлягає призначенню з 20 липня 2024 року (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22.08.2024 року №11 про відмову позивачу у призначенні пенсії;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити позивачу з 20 липня 2024 року пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи: з 29.10.1983 по 15.11.1983, з 13.01.1986 по 07.07.1992, з 05.10.1992 по 21.06.1993, з 24.09.1993 по 15.04.1994, з 16.05.1994 по 01.12.1994, з 29.04.1995 по 30.10.1997, з 27.09.1999 по 30.09.1999, з 01.01.2000 по 31.01.2000, з 01.03.2000 по 31.03.2000, з 28.05.2002 по 31.12.2002 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 січня 2025 року у справі № 200/6340/24 за позовом Мар`єнко Вікторії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 25 червня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко