Справа № 400/11500/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/11500/24
П`ятий апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

05.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 30.01.2020 до 31.12.2020 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 30.01.2020 до 31.12.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат;

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 01.01.2021 до 31.12.2021 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.01.2021 до 31.12.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат;

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 01.01.2022 до 31.12.2022 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.01.2022 до 31.12.2022 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат;

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати грошового забезпечення з 01.01.2023 до 12.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.01.2023 по 19.05.2023 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт, з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року, ухваленим в порядку письмового провадженні за правилами спрощеного позовного провадження, в повному обсязі задоволений позов ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обґрунтовуючи порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апелянт також вказує на пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до матеріалів справи, до позовної заяви була додана заява про поновлення строку звернення до суду, в якій позивач просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом (а.с. 10-11).

Постановляючи ухвалу від 11.12.2024 про відкриття провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції, не надав правової оцінки заяві позивача про поновлення строку звернення до суду.

Не містить висновків суду першої інстанції щодо заяви про поновлення строку звернення до суду і оскаржуване рішення від 31.01.2025.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору в цій справі є право позивача на отримання грошового забезпечення, обрахованого відповідно до п. 4 постанови КМУ №704 від 30.8.2017, зокрема в період часу з 30.01.2020 до 19.05.2023, після звільнення позивача з 29.08.2023 з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно правової позиції Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 21.03.2025, якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином:

- правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції);

- у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»). З урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з 30.01.2020 та були припинені 29.08.2023 (виключення позивача зі списків військової частини НОМЕР_1 ).

Отже, на правовідносин в період з 30.01.2020 до 18.07.2022 не поширюються строки звернення до суду, відповідно до ст. 233 КЗпП України в редакції чинній до 19.07.2022.

Проте, правовідносини в період з 19.07.2022 до 19.05.2023 (як заначено у позовній заяві), обмежені трьох місячним строком звернення до суду, відповідно до ст. 233 КЗпП в редакції Закону України №2352-ІХ від 01.07.2022. І оскільки позивач був звільнений з військової частини (виключений зі списків військової частини) з 29.08.2023, а наказ командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 29.08.2023 №243 містить відомості щодо видів грошового забезпечення, яке підлягає виплаті позивачу на час звільнення, відлік трьох місячного строку звернення до суду починається саме з 29.08.2023.

Отже, останнім днем подання адміністративного позову до суду першої інстанції з позовними вимогами за період з 19.07.2022 до 19.05.2023, є 01.01.2024 (понеділок робочий день), натомість, адміністративний позов був поданий 05.12.2024, тобто з пропуском строку

Дослідивши зміст заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів зазначає, що вона не містить безпосередньо причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, за наявності яких позивач об`єктивно був позбавлений можливості в період з 01.01.2024 до 05.12.2024 звернутись до суду з позовом про захист своїх прав, порушених в період з 19.07.2022 до 19.05.2023.

Колегія суддів зазначає, що зава позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом містить цитування норми Конституції України, КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень ЄСПЛ, рішень Конституційного Суду України, норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», положень ст. 233 КЗпП України у різних редакціях, постанов Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22, від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, ухвали Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №460/14618/21, містить посилання на факт введення на всій території України воєнного стану з 24.02.2022. Також у заяві вказано, що позивач на час звернення до суду є військовослужбовцем, а також учасником бойових дій.

Проте, посилання на норми Конституції України, рішення ЄСПЛ, Конституційного Суду України, Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, на факт ведення на всій території України воєнного стану, саме по собі не причинами пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом

Цитування позивачем норм матеріального та процесуального права та посилання позивача на практику Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду також не є причинами пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Так само і констатація факту введення на всій території України воєнного стану, та зазначення того, що позивач є військовослужбовцем та має статус «Учасника бойових дій» не є причинами пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, позовної заяви. Як у випадку невиконання вимог статті 160 КАС України щодо форми та змісту позовної заяви, так і вимог щодо дотримання строку звернення до суду, зокрема, відсутності відповідного клопотання про його поновлення чи визнання вказаних у ньому причин неповажними, - позовна заява залишається без руху.

Закріплений у частинах 1 - 3 статті 123 КАС України порядок дає підстави для висновку, що в обох випадках (як і до, так і після відкриття провадження) застосуванню процесуальних наслідків пропуску строку звернення до суду має передувати оцінка судом зазначених у заяві позивача причин пропуску такого строку.

До відкриття провадження у справі реалізація відповідних процесуальних гарантій відбувається шляхом залишення позовної заяви, поданої за межами строків звернення до суду, без руху із пропозицією подати заяву про його поновлення або вказати інші, ніж ті, що зазначені в позовній заяві, підстави для поновлення цього строку.

Подібним чином законодавець урегулював і механізм залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду, факт якого встановлено після відкриття провадження у справі, закріпивши у частині 3 статті 123 КАС України, що позов залишається без розгляду, якщо позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.

Системний аналіз положень статті 123 КАС України дає підстави для висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача у спірних правовідносинах є надання можливості останньому скористатися правом подати заяву, в якій вказати причини поважності пропущеного строку, і у разі подання позивачем такої заяви суд повинен надати їй оцінку та вирішити шляхом визнання/невизнання причин пропуску такого строку поважними/неповажними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.04.2024 року у справі №540/8074/21.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно положень ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 321 КАС України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Запропонувати ОСОБА_1 подати заяву про поновлення строку звернення до суду із значенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та наданням доказів на підтвердження існування таких причин, протягом 10 днів з моменту отримання даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді Н.В. Вербицька О.В. Джабурія