Справа № 620/298/25
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/298/25 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КЛОПОТ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьмишиної О.М., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , яким просив:

1. Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з березня 2024 по листопад 2024 у зв`язку зі здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - протиправною;

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 додаткової винагороди з березня 2024 по листопад 2024 у зв`язку зі здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

3. Визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди з 01.01.2023 по 31.12.2023 у зв`язку зі здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - протиправною.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 із 01.01.2023 по 31.12.2023 додаткову винагороду у зв`язку зі здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

10.04.2025 представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі №620/298/25, яким просить стягнути з Військової частини НОМЕР_1 судові витрати у сумі 17000,00 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року позивачем через представника подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 15 квітня 2025 року та прийняти нове додаткове рішення, яким:

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у сумі 17000,00 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судові витрати понесені останнім у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в порядку, встановленому КАС України.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що фактичне надання Адвокатським Об`єднанням «Ліга Сова» професійної правничої допомоги Позивачу підтверджено наявними в матеріалах справи процесуальними документами за підписом адвоката Суботіна Г.Г.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Сторони у судове засідання не з`явилися про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи за відсутності сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою, ухвала підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у прийнятті додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з огляду на відсутність підтвердження здійснення понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, зокрема, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з аналізу зазначеної норми, колегія суддів зазначає, що чинне законодавство передбачає можливість прийняття додаткового рішення, серед іншого, у разі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на положення ч. 6 та ч. 7 КАС України, відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз положень ст. 134 КАС України дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Згідно до положень ч.ч. 1-6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу у сумі 17000,00 грн, що підлягають сплаті позивачем надано: акт виконаних робіт від 07.04.2025, копію договору про надання професійної правничої допомоги № 18/06/2024 від 18.06.2024 та Додатку №1 до Договору про надання професійної правничої допомоги №18/06/2024 від 18.06.2024 укладеного між Позивачем та адвокатським об`єднанням «Ліга Сова» пов`язану зі здійсненням представництва інтересів «Клієнта» та захисту його законних прав під час проходження військової служби у зв`язку із мобілізацією у військових частинах ЗСУ, в т.ч. у військовій частині НОМЕР_1 з питань щодо ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди, які Позивач має понести у зв`язку із розглядом справи № 620/298/25 у Чернігівському окружному адміністративному суді.

З приводу висновків суду першої інстанції щодо обов`язкового надання позивачем доказів реальної сплати коштів за правову допомогу, колегія суддів зазначає, що Верховним Судом неодноразово викладено позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

Так, у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 813/481/18, зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, судом касаційної інстанції констатовано помилковість посилань суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті.

При вирішенні питання про наявність підстав для відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу, колегія суддів враховує також висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20, відповідно до яких, однією з особливостей процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

З урахуванням вказаних вище висновків, колегія суддів зазначає, що факт неподання позивачем документу, що підтверджує оплату наданих адвокатом послуг, не може слугувати підставою для відмови в відшкодуванні зазначених вище витрат за рахунок відповідача по справі.

Отже, висновки суду першої інстанції стосовно того, що відсутність доказів фактично понесених витрат позивачем є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат є необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 17 000, 00 грн. є документально підтвердженими.

При цьому, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції не врахував значення справи для Позивача, який й на даний час не отримав виплат, право на які він має за законом.

Вчинивши невиплату додаткової грошової винагороди Позивачу з березня 2024 по листопад 2024 у зв`язку зі здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за наявності всіх правових підстав для цього, Відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка продовжується й по даний час, оскільки відповідних виплат не здійснено, хоча такий обов`язок покладено на Відповідача в силу вимог закону, оскільки у разі настання визначених законодавством умов останній зобов`язаний до вчинення конкретних дій, що свідчить про нанесення істотної шкоди інтересам військової служби в розрізі зразкового виконання командирами військового обов`язку та їх справедливого ставлення до підлеглих, а отже призвело до грубих порушень законних прав та інтересів Позивача, що жодним чином не може слугувати підставою для позбавлення права позивача на правову допомогу, яка гарантується ч. 2 ст. 3 та ст. 59 Конституції України, про що свідчить й принцип відшкодування судових витрат фізичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, що з урахуванням верховенства права, закріпленого у п.1 ч. 3 ст. 2 та ст. 6 КАС України, відповідно до вимог якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, відповідає завданню адміністративного судочинства, яким згідно ч.1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Встановлення залежності можливості захисту своїх законних прав від можливості відшкодування витрат на правову допомогу, які Позивач має сплатити у зв`язку із розглядом справи, свідчить про неефективність такого захисту, оскільки Позивач завідомо позбавлений можливості відновити своє попереднє фінансове становище незалежно від вирішення справи на його користь.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвалу постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача сум на правничу допомогу скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Разом з тим, в апеляційній скарзі позивачем заявлена вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, проте, з огляду на наявність в матеріалах справи лише попереднього (орієнтовного) розрахунку суми таких витрат, на даному етапі такі вимоги задоволенню не підлягають.

Повний текст постанови виготовлено 23.06.2025.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року - задовольнити.

Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії- скасувати.

Заяву адвоката Суботіна Геннадія Геннадійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення в справі № 620/298/25.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( Код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн)

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

О.М. Кузьмишина