Справа № 160/5442/25
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2025 рокуСправа №160/5442/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 20 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Військова частина НОМЕР_1 про визнання неправомірним та скасування рішення,зобов`язати вчинити певні дії,-
18.02.2025 засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, 20 Регіональної військово-лікарської комісії, Військової частини НОМЕР_1 з вимогами про:
- визнати неправомірним та скасувати рішення 20 Регіональної військово- лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, що потягнуло смерть військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , 1982 року народження, оформлене протоколом № 3202 від 27 серпня 2024 року;
- визнати неправомірним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформлене протоколом від 13 листопада 2024 року № 8173 щодо відмови в перегляді постанови про причинний зв`язок смерті військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , 1982 року народження за витягом з протоколу засідання 20 Регіональної військово-лікарської комісії від 27 серпня 2024 року №3202;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України розглянути повторно питання щодо визначення причинного зв`язку захворювання, що призвело до смерті військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , 1982 року народження, з урахуванням висновків суду та згідно вимог нормативно-правових актів, що діяли станом на момент виникнення спірних правовідносин;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України прийняти постанову (протокол) про пов`язаність захворювання, що призвело до смерті військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , 1982 року народження, із захистом Батьківщини, з формулюванням: «Гостра серцево-судинна недостатність. Атеросклеротична хвороба серця». Захворювання, яке призвело до смерті, ТАК, пов`язане із Захистом Батьківщини», у відповідності до Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» та пп. «ґ», п. 21.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (в редакції станом на 30.04.2024 року).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є рідним братом померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до витягу з протоколу засідання 20 РВЛК № 3202 від 27 серпня 2024 року, захворювання солдата ОСОБА_2 : «Гостра серцево-судинна недостатність. Атеросклеротична хвороба серця», яке послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано пов`язаним з проходженням військової служби.
Позивач вважає, що при прийнятті цього рішення 20 РВЛК неправильно визначила формулювання причинно-наслідкового зв`язку смерті, оскільки вона пов`язана із Захистом Батьківщини. Він звертався до ЦВЛК ЗСУ з вимогою змінити причинно-наслідковий зв`язок на "Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини". Однак, згідно з Витягом з протоколу засідання ЦВЛК ЗСУ від 13 листопада 2024 року № 8173, підстав для зміни формулювання не встановлено.
Позивач наполягає, що його брат помер від захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини, оскільки смерть настала в пункті тимчасового розташування військової частини в районі м. Лиман Донецької області, куди він був направлений на підставі бойового розпорядження, та він безпосередньо брав участь у заходах із забезпечення оборони України. Неправильне формулювання причинного зв`язку смерті позбавляє його та інших членів сім`ї померлого військовослужбовця встановлених пільг. Позивач вважає, що відповідачі не врахували всі наявні документи, що призвело до неправильного застосування та тлумачення норм законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Залучено до участі в справі відповідача Військову частину НОМЕР_1 за ініціативою суду.
07.03.2025 від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає про відсутність підстав для повторного розгляду питання по встановленню причинного зв`язку смерті військовослужбовця ОСОБА_2 .
Відповідач -1 та відповідач-3 не скористались своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи.
Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , є рідним братом померлого військовослужбовця ОСОБА_2 (народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20 березня 1975 року (щодо позивача) та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (щодо померлого).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 09 травня 2024 року складено актовий запис № 41, місце смерті: Україна, Донецька обл., Краматорський р-н., м. Лиман (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 від 09 травня 2024 року).
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної НОМЕР_5 від 27 серпня 2024 року, складеним на підставі витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2024 № 402, сповіщення № 3981/430 від 30.04.2024, виданого командиром військової частини НОМЕР_1 , лікарського свідоцтва про смерть № 297 від 01.05.2024, свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 09.05.2024, захворювання солдата ОСОБА_2 : «Гостра серцево-судинна недостатність. Атеросклеротична хвороба серця» послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , і це ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Не погоджуючись з таким формулюванням, позивач звернувся до ЦВЛК ЗСУ. Відповідно до Витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії ЦВЛК ЗСУ від 13 листопада 2024 року № 8173, захворювання солдата ОСОБА_2 : «Гостра серцево-судинна недостатність. Атеросклеротична хвороба серця», яке послужило причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано пов`язаним з проходженням військової служби. Водночас, ЦВЛК ЗСУ дійшла висновку, що підстав для зміни формулювання не встановлено.
Судом також встановлено, що згідно зі сповіщенням № 5748 від 01 травня 2024 року, солдат ОСОБА_2 , оператор 2 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу 27.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 о 8:30 під час перебування в оперативному підпорядкуванні командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_6 в районі АДРЕСА_1 внаслідок раптової зупинки серця.
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 297 від 01 травня 2024 року, смерть ОСОБА_2 настала внаслідок хвороби, а саме: «Гостра серцево-судинна недостатність. Атеросклеротична хвороба серця».
За результатами службового розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 (Акт затверджений 24 травня 2024 року командиром Військової частини НОМЕР_1 ), встановлено, що смерть солдата настала ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок гострої серцево-судинної недостатності, атеросклеротичної хвороби серця, та не пов`язана з проходженням військової служби.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 № 18/178 від 24.02.2022, ОСОБА_2 був визнаний придатним до військової служби ("здоров").
Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 1415 від 13.06.2024, померлий солдат ОСОБА_2 дійсно брав безпосередню участь у таких заходах, перебуваючи в н.п. Лиман, Лиманська міська громада, Донецька область. Смерть настала у пункті тимчасового розташування НОМЕР_7 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_6 у АДРЕСА_1 , куди його було передано в оперативне підпорядкування на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 20.02.2024 № 1962/24/335дск.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).
Згідно пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до частини шостої статті 18 Закону № 2011-XII вдова (вдівець) загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік) військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, які перебували на його утриманні, мають право на пільги, передбачені цим Законом.
Згідно статті 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Згідно пункту 1.3 глави 1 розділу І Положення № 402 основним завданнями військово-лікарської експертизи є, серед іншого: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
В силу пункту підпункту 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право: приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19. У випадку відсутності підстав для зміни або визначення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, протокол не складається, а заявнику надається письмове роз`яснення. (пункт 21.3 глави 21 розділу І Положення № 402)
Так, згідно пункту 21.7 глави 21 розділу І Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за № 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Водночас, абзац третій пункту 21.8 глави 21 розділу І Положення № 402 передбачає, що прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) без наявності документів, передбачених пунктом 21.7 та абзацом першим пункту 21.8 цієї глави, забороняється.
Аналіз вищевикладених норм свідчить, що наявність довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) або акта про нещасний випадок є обов`язковим для прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва).
Як встановлено судом з наданих матеріалів та підтверджується відповідачем, на розгляд 20 Регіональної військово-лікарської комісії не було надано ні довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), ні акта про нещасний випадок військовослужбовця.
Так, порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України (в тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України військовослужбовцями), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті під час виконання обов`язків військової служби та аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини) визначає Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 06.02.2001 № 36 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за № 169/5360 (далі Інструкція № 36).
Щодо наявного в матеріалах справи акту проведення службового розслідування за фактом смерті військовослужбовця, то суд зазначає наступне.
Порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України встановлений Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженому наказом Міністра оборони України від 27.10.2021 № 332.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 , оператор 2 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу 27.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 о 8:30 під час перебування в оперативному підпорядкуванні командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_6 в районі АДРЕСА_1 внаслідок раптової зупинки серця.
Так, згідно акта проведення службового розслідування за фактом смерті військовослужбовця від 24.05.2024, службове розслідування з метою встановлення порушень нормативно-правових актів, інших нормативних та керівних документів, з`ясування умов та причин, що призвели до смерті військовослужбовця ОСОБА_2 було проведено в порядку, передбаченому Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженому наказом Міністра оборони України від 27.10.2021 № 332.
Натомість порядок проведення службового розслідування нещасних випадків військовослужбовців, які загинули встановлений Інструкцією про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженому наказом Міністра оборони України від 27.10.2021 № 332.
ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах України та підтверджується матеріалами справи помер ІНФОРМАЦІЯ_1 о 8:30 під час перебування в оперативному підпорядкуванні командира 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_6 в районі АДРЕСА_1 .
Отже, випадок смерті військовослужбовця ОСОБА_2 підлягав спеціальному розслідуванню комісією з розслідування нещасного випадку відповідно до вимог Інструкції № 36, а відповідно до пункту 8 Інструкції № 36 комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана була скласти акт про нещасний випадок.
Відтак, висновки про причини смерті військовослужбовця ОСОБА_2 могли бути встановлені відповідачем як на підставі акту службового розслідування, яке було призначено відповідно до Інструкції № 332, так і на підставі лікарського свідоцтва про смерть.
Як вже зазначалося судом, наявність довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) або акта про нещасний випадок відповідно до абзацу третього пункту 21.8 глави 21 розділу І Положення № 402 є обов`язковим для прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва).
Відповідно до п.1.1. розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 1.3 розділу І Положення №402 передбачено, що основними завданнями військово-лікарської експертизи є зокрема визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
У відповідності до п.2.1 розділу II Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Згідно з пунктом 2.2 розділу 2 Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать, зокрема, Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК).
У відповідності до пункту 2.3.1. частини 2.3. Положення №402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Згідно з пунктом 21.30 розділу ІІ Положення №402 постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця, і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.5, 21.6 розділу II Положення №402.
Стосовно інших посилань сторін, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог шляхом визнання протиправним рішення відповідача-2, яке полягає у відмові у перегляді висновків оформлене протоколом № 3201 від 27.08.2024 та зобов`язання відповідача повторно розглянути документи стосовно ОСОБА_2 про пов`язаність поранення, причин смерті з виконанням обов`язків військової служби.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача-2 скласти новий висновок (постанову) про пов`язаність поранення, причин смерті ОСОБА_2 з виконанням обов`язків військової служби у відповідності до Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» та п. 21.5 (в) Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, то суд зазначає наступне.
За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.
Крім того, як судом вже було зазначено, передумовою встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв військовослужбовців є певний алгоритм дій уповноваженого органу щодо вивчення наданих на розгляд комісії документів.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі № 806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Також згідно висновків Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18, надання оцінки діагнозу та або встановлення причин смерті, виходить за межі судового розгляду.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу та або встановлення причин смерті ОСОБА_2 за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Верховний Суд у постанові від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16 зауважив, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки, як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Тобто, суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку причинам смерті ОСОБА_2 , оскільки це не входить до повноважень суду, а означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.
Відтак, суд не оцінює надану медичну документацію щодо його діагнозу, оскільки це перебуває поза межами компетенції суду.
Враховуючи вищевикладене, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.
Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд вважає за необхідне зобов`язати переглянути рішення по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , з урахуванням довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або акта про нещасний випадок військовослужбовця ОСОБА_2 .
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.
У зв`язку з перебуванням судді Ремез К.І. у відпустці з 21.04.2025 по 23.05.2025, з 27.05.2025 по 13.06.2025, з 17.06.2025 по 24.06.2025 рішення у цій адміністративній справі ухвалюється судом у перший робочий день судді.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 9, 72, 73, 77, 90, 122, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до 20 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, Військова частина НОМЕР_1 про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення 20 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , 1982 року народження, оформлене протоколом № 3202 від 27.08.2024.
Зобов`язати 20 Регіональну військово-лікарську комісію переглянути рішення по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця солдата ОСОБА_2 , 1982 року народження, оформлене протоколом № 3202 від 27.08.2024 з урахуванням висновків викладених в рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез