Справа № 320/17849/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року № 320/17849/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Зміст позовних вимог.

Представник позивача Богдюн Оксани Петрівни звернулась у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд:

-визнати бездіяльність Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по не закінченню виконавчого провадження № 75594509 протиправною;

-зобов`язати Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження № 75594509 з примусового виконання постанови № 64550874 Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 09.07.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 833 685 грн. 72 коп.

Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Вісьтак М. Я.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити одноособово суддею Вісьтак М. Я., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що На виконанні у Святошинського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Києві) (далі - Відповідач) перебувало виконавче провадження №64550874 з примусового виконання виконавчого листа №759/12880/16-ц від 05.03.2020 р. про стягнення з позивача коштів. Проте, стягнень фактично не проводилось, а 09.07.2024 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ст.37 ЗУ Про виконавче провадження (на письмову заяву стягувача). 05.08.2024 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №75699654 з примусового виконання виконавчого листа № 759/12880/16-ц від 05.03.2020 р. В межах цього виконавчого провадження приватний виконавець виніс постанову від 13.03.2023 про стягнення з боржника (позивача) основної винагороди у розмірі 833 685,72 грн. Після цього, Відповідачем було відкрито ВП № 75594509 з примусового виконання постанови № 64550874 від 09.07.2024 року Святошинського ВДВС у м. Києві про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 833 685,72 грн та постановою від 22.07.2024 року було накладено арешт на кошти боржника.

Позивачем двічі було відправлено заяву про закінчення виконавчого провадження № 75594509. Однак, за словами позивача, відповіді на заяви отримано не було.

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно відкрито відповідне виконавче провадження всупереч вимогам закону, зазначене стало підставою для звернення з позовом до суду.

12.05.2025 через систему електронний суд було подано відповідь на відзив, в якій позивач підтримав доводи позовної заяви.

Правова позиція відповідача.

У вказаний строк відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з доводами позовної заяви, вказує, що 18.04.2025 державним виконавцем надано відповідь на заяви боржника від 18.03.2025 та 08.04.2025 у строки передбачені ст.20 Закону України Про звернення громадян.

Відповідач на підтвердження своєї позиції зазначає, що у зв`язку із тим, що виконавчий збір у виконавчому провадженні № 64550874 сплачено не було, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження № 75594509, станом на 29.04.2025 виконавчий збір сплачено не було, а відтак у відповідача відсутні законні підстави для задоволення вимог заяв позивача та, відповідно, закриття виконавчого провадження.

Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).

Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

На підставі письмових доказів, поданих сторонами, суд встановив наступне.

На виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження № 64550874 з примусового виконання виконавчого листа № 759/12880/16-ц від 05.03.2020 виданого Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Акціонерного товариства "Правекс-Банк", заборгованості за кредитним договором від 30.10.2007 р. №6-051/07Р, яка станом на 30.08.2016 року становить 203476 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 111688 доларів США, проценти 91788,86 доларів США та 97225,80 грн. судового збору. Вказане підтверджується постановою про стягнення виконавчого боргу від 09.07.2024, доданою до матеріалів справи.

18.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 27.05.2024 на адресу відповідача надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 1 частини першої ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

09.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п.1 частини першої ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

У зв`язку із тим, що виконавчий збір у виконавчому провадженні № 64550874 сплачено не було, постанову про стягнення з боржника виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження № 75594509. 22.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75594509. 22.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження. 22.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до виконання в банківські установи. 07.08.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, відомості про яку внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. 18.03.2025 на адресу відповідача надійшла заява боржника (позивача) про закінчення виконавчого провадження №75594509 зі стягнення виконавчого збору.

08.04.2025 на адресу відділу надійшла заява боржника про закінчення виконавчого провадження №75594509 зі стягнення виконавчого збору.

Зазначені обставини не оспорюються жодною зі сторін.

Фактично спір між сторонами виник у зв`язку з різним тлумаченням відповідних правових норм, якими врегульовано питання закриття виконавчого провадження.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 75594509, 22.07.2024 старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Каплуновською М.О., розглянуто постанову про примусове виконання та постановлено відкрити виконавче провадження з виконання: згідно з постанови № 64550874 від 09.07.2024, про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 833 685,72 грн., ураховуючи попереднє повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 7 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження.

Постановою про арешт коштів боржника від 22.07.2024 підтверджується, що старшим державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Каплуновською М.О., при примусовому виконанні постановлено накласти арешт на грошові/електронні кошти, що містяться на рахунках, а також на кошти на рахунках та належить боржнику (позивачу).

Застосоване законодавство та висновки суду.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII Про виконавче провадження, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Щодо зняття арешту з грошових коштів, які належать на праві власності позивачу, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 9 Закону №1404-VIII передбачено, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною п`ятою статті 9 Закону № 1404-VIII відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону № 1404-VIII Єдиний реєстр боржників містить такі відомості:

1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника - юридичної особи;

2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ;

3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця;

4) номер виконавчого провадження;

5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).

Частиною сьомою статті 9 Закону № 1404-VIII передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з (1) винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, (2) повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів1 (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), 3 (стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення), 11 (запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру) частини першої статті 37 цього Закону або (3) постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частинами п`ятою і шостою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування частини сьомої статті 9 Закону № 1404-VIIIу подібних правовідносинах.

Повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення виконавчого провадження. Зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу, як це мало місце в спірних правовідносинах

Велика Палата Верховного Суду 14 травня 2025 року (cправа № 2/1522/11652/11) зазначила, що законодавцем чітко передбачено випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій);

- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження та у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.

Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові зазначила, що повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за виключенням випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону № 1404-VIII).

Позивач вважає підставою для закінчення виконавчого провадження ч.8 ст.27 Закону України Про виконавче провадження під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служб приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

Проте, виконавчий документ № 759/12880/16-ц від 05.03.2020 виданий Святошинським р/с м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Акціонерне товариство "Правекс-Банк", заборгованості за кредитним договором від 30.10.2007 р. №6-051/07Р, яка станом на 30.08.2016 року становить 203476 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 111688 доларів США, проценти 91788,86 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерне товариство "Правекс- Банк" 97225,80 грн. судового збору не передавався від Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) до приватного виконавця, а був повернутий стягувачу згідно п. 1 частини першої ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із чим, державний виконавець керується нормами ч.3 ст.40 Закону України Про виконавче провадження.

Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені частиною першою статті 39 Закону України Про виконавче провадження, серед яких 21 підстава.

З огляду на відповідні підстави та на той факт, що станом на момент звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом за ВП № 75594509, виконавчий збір сплачено не було, у відповідача фактично були відсутні законні підстави для закінчення (закриття) виконавчого провадження.

Суд вважає за необхідне погодитися з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву та наголосити, що згідно ч.3 ст.40 Закону України Про виконавче провадження у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку встановленому цим Законом.

Таким чином, суд доходить висновку, що з огляду на норми Закону №1404-VIII у державного виконавця були відсутні законодавчо-вмотивовані підстави для закінчення виконавчого провадження, а позивачем було помилково оцінено обставини справи та норми відповідного законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши наявні письмові докази у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягають, з вище окреслених підстав.

Судові витрати по справі.

Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.