Справа № 520/9375/22
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 р. справа №520/9375/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Домніч О.В.,

представника позивача - Кувакіної Н.В., представника відповідачів - Лисенка М.В., представника третьої особи - не прибув,

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт" (вул. Сумська, буд. 6, кв. 9,м. Харків,61057, ) до Державної податкової служби України (пл. Львівська, буд.8,м. Київ,04053, ), Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ), третя особа: Головне Управління Державної казначейської служби України у Харківській області (вул. Євгенія Єніна, буд. 18,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61166, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» (далі також позивач, ТОВ «ТД «Агросвіт») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі також відповідач-1, ГУ ДПС у Харківській області) та Державної податкової служби України (далі також відповідач-2, ДПС України), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області, що полягає у невнесенні заяви платника про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування;

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України, що полягає у невнесенні заяви ТОВ «ТД «Агросвіт» про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування в розмірі 20541666,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ "ТД "Агросвіт" має право на узгоджену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, що утворилась у податковому періоді - вересень 2015 року у розмірі 20 541 666,66 грн, у зв`язку з чим 28.07.2022 звернувся до Головного управління ДПС у Харківській області та ДПС України із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується. Разом з тим, відповідачі у визначений законодавством України строк жодних дій щодо реєстрації заяви не здійснили, проведення камеральної перевірки не ініціювали, чим порушили право позивача на бюджетне відшкодування сум податку на додану вартість.

Представник відповідача Головного управління ДПС у Харківській області, надіслав через ЄСІТС "Електронний суд" відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до постанови Верховного Суду від 25.11.2022 у справі №2040/7102/18 відмовлено ТОВ "ТД "Агросвіт" у позові про скасування рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника ПДВ, тобто позивач не є платником ПДВ. Відповідно до п.201.8 статті 201 ПК України та п.1 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст.183 ПК України, та яким присвоєно податковий номер платника податку ПДВ. Також представник відповідача вказав, що звітність подана засобами поштового зв`язку, вважається такою, яка податна з порушенням вимог п.49.4 ст.49 ПК України, заява про повернення сум бюджетного відшкодування відповідно до пп.200.7.2 п.200.7 ст.200 ПК України не підлягає внесенню до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, а відповідно і відпрацюванню у порядку, визначеному ст.200 ПК України, зокрема, й проведення камеральної перевірки.

Представник відповідача Державної податкової служби України, надіслав через ЄСІТС "Електронний суд" відзив на позовну заяву, в якому, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовну у повному обсязі, з огляду на те, що оскільки станом на дату направлення засобами поштового зв`язку звітності з ПДВ ТОВ "ТД "Агросвіт" не було платником ПДВ, воно не мало обов`язку щодо подання такої звітності до контролюючих органів і подана звітність відповідно до норм чинного законодавства України не вважається податковою декларацією. Крім того, позивач не дотримався норм ст.200 Податкового кодексу України в частині декларування суми ПДВ до відшкодування з бюджету, отже дані щодо заяв про повернення сум бюджетного відшкодування за травень 2019 року чи квітень 2022 року не можуть бути внесені до Реєстру заяв.

У відповідь на відзив представник позивача зазначив, що не погоджується з доводами відповідачів про відсутність у ТОВ "ТД "Агросвіт" права на бюджетне відшкодування з ПДВ, так як ТОВ "ТД "Агросвіт" внаслідок повернення попередньої оплати за договором №25МПР1 від 25.05.2015 здійснено коригування до податкових накладних №1-83 від 15.09.2015, №1-56 від 16.09.2015, №1-29 від 22.09.2015, №1-69 від 24.09.2015 на суму ПДВ 20541666,66 грн та направлено електронною поштою до ДПІ у Київському районі міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області для реєстрації. За результатами оскарження в судовому порядку (справа №820/11513/15) відповідні розрахунки-коригування зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак збільшення органами податкової служби реєстраційного ліміту на суму ПДВ 20541666,66 грн не відбулося. При цьому анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість ТОВ "ТД "Агросвіт" відбулося 06.08.2018, тобто через три роки після зменшення податкових зобов`язань позивача. Отже, в спірних правовідносинах має місце саме незаконна бездіяльність відповідачів, яка перешкоджає позивачу реалізувати його право на бюджетне відшкодування належних йому коштів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2023 у справі № 520/9375/22, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2023, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт" до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області, що полягає у невнесенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АГРОСВІТ" про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України, що полягає у невнесенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АГРОСВІТ" про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АГРОСВІТ" суми бюджетного відшкодування в розмірі 20541666,66 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт" судовий збір у розмірі 12405,00 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт" судовий збір у розмірі 12405,00 грн.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2023 року, доповнено рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області і ДПС України на користь позивача по 63475,00 грн витрат на професійну правничу допомогу з кожного.

Постановою Верховного Суду від 29.10.2024 у справі № 520/9375/22 касаційні скарги Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2023 року, додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2023 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За висновками суду касаційної інстанції, вирішуючи спір, суди не з`ясували обставини щодо виконання відповідачами постанови Верховного Суду від 11 квітня 2022 року у справі № 520/4810/2020 або ж, у разі невиконання її останніми, ініціювання платником виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження та, як наслідок, існування публічно-правового спору в межах розглядуваної у цій справі ситуації.

Зазначено, що предмети позову у справі № 520/4810/2020 та у цій справі є тотожними.

Так, згідно з постановою Верховного Суду від 11 квітня 2022 року у справі № 520/4810/2020, яку в тому числі покладено судами в основу оскаржуваних рішень, предметом позову було: визнання протиправною бездіяльності ГУ ДПС у Харківській області та ДПС України, що полягає у невнесенні заяви позивача про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування; стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування у розмірі 20541666,66 грн.

Також судами не надано належної правової оцінки постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 2040/7102/18, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «ТД «Агросвіт» про зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області прийняти уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за листопад 2017 року з додатками з введенням до інформаційних баз даних ДПС України відповідних відомостей; визнання протиправним та скасування рішення від 06 серпня 2018 року № 2110 про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість з моменту його прийняття; зобов`язання ГУ ДПС у Харківській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації ТОВ «ТД «Агросвіт» як платника податку на додану вартість з дня анулювання реєстрації, а саме з 06 серпня 2018 року з усіма відповідними показниками, в контексті правомірності поведінки відповідачів щодо неприйняття податкової декларації позивача з податку на додану вартість за квітень 2022 року з додатками і заяви про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями справа № 520/9375/22 надійшла до провадження судді Мороко А.С.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.11.2024 прийнято до провадження судді Мороко А. С. адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт" до Головного управління ДПС у Харківській області, Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Державною податковою службою України, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 29.10.2024, подано відзив на позовну заяву, у якому додатково зазначено, що ТОВ «ТД «Агросвіт» не дотримано вимог пункту 200.4 статті 200 ПК України при складанні Розрахунку суми бюджетного відшкодування за квітень 2022 року (додаток 3 до податкової декларації з ПДВ за квітень 2022 року): позивачем невірно зазначено звітний (податковий) період, у якому виникло від`ємне значення (зазначено квітень 2022 року, коли ТОВ «ТД «Агросвіт» не було платником ПДВ та відповідно не могло сформувати від`ємне значення з ПДВ). Відповідно до норм пунктів 184.6 та 184.9 статті 184 ПК України ТОВ «ТД «Агросвіт» було зобов`язано подати до ГУ ДПС у Харківській області податкову декларацію з ПДВ за серпень 2018 року, відповідно до показників якої мало право заявити суму ПДВ до відшкодування. За даними ІКС «Податковий блок» ТОВ «ТД «Агросвіт» не подавало податкову декларацію з ПДВ за серпень 2018 року. ТОВ «ТД «Агросвіт» подано останню податкову декларацію з ПДВ за липень 2018 року (дата подання 20.08.2018), в якій задекларовано суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового періоду (рядок 19 звіту), яка відповідає сумі від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 звіту), та складає 405 416,00 грн.

Головне управління ДПС у Харківській області у відзиві на позовну заяву зазначає, що на теперішній час рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ щодо позивача є чинним. Звертає увагу, що вимоги про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування без попереднього опрацювання відповідної заяви контролюючим органом є передчасними. Вказує, що останній звітний період після анулювання свідоцтва платника ПДВ ТОВ «ТД «Агросвіт» є серпень 2018 року, а тому контролюючий орган правомірно не перевіряв та включав до Реєстру податкову декларацію за квітень 2022 року. Також зазначає, що виконати рішення суду у справі № 520/4810/2020 не вбачається за можливе, оскільки Рішення податкового органу про анулювання реєстрації платника ПДВ № 2110 від 06.08.2018 є дійсним (за результатами розгляду судової справи № 2040/7102/18). Просить урахувати, що у цій справі позивачем заявлена сума бюджетного відшкодування від`ємного значення за квітень 2022 року, а тому період виникнення можливого від`ємного значення у вересні 2015 року чи травні 2019 року до спірних правовідносин у цій відношення не має; податкова декларація за квітень 2022 року жодним чином не відноситься до періоду вересня 2015 року, травня 2019 року, а є самостійною з новим періодом та іншою сумою, заявленою до відшкодування з бюджету, та не пов`язана зі справами № 2040/6747/18, № 520/4810/2020; у справах № 820/11513/15, № 2040/6747/18, № 2040/7102/18 не розглядалося питання бюджетного відшкодування ПДВ.

У відповіді на відзиви відповідачів позивач зазначає про необґрунтованість доводів відповідачів з урахуванням судових рішень у справах № 820/11513/15, № 2040/6747/18, № 520/4810/2020. Звертає увагу, що судові рішення, прийняті на користь позивача, залишаються невиконаними відповідачами.

Від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, у яких зазначено, що 27 листопада 2019 року ТОВ «ТД «Агросвіт» звернулося до Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявами про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчих листів у справі № 2040/6747/18; 17 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60892845, проте рішення суду у справі № 2040/6747/18 залишається невиконаним.

У додаткових поясненнях у справі Головним управлінням ДПС у Харківській області здійснено аналіз даних податкової декларації позивача за квітень 2022 року та вказано, що оскільки на момент подачі такої декларації ТОВ "ТД "АГРОСВІТ" не є платником ПДВ та податкова звітність подана засобами поштового зв`язку, тобто з порушенням вимог п. 49.4 ст. 49 Кодексу, заява платника про повернення сум бюджетного відшкодування відповідно до пп. 200.7.2 п. 200.7 ст. 200 ПК України не підлягає внесенню до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, а відповідно і відпрацюванню, визначеному статтею 200 Податкового кодексу України.

У додаткових поясненнях у справі Державна податкова служба України вказує, що невиконання рішення суду у справі № 2040/6747/18 пов`язане з тим, позивач не виконав вимоги Порядку № 569, не зареєструвався платником ПДВ та не відкрив відповідний рахунок у Казначействі. Зауважує, що задоволення позовних вимог ТОВ "ТД "АГРОСВІТ" призведе до безпідставних втрат Державного бюджету України. На переконання ДПС України обраний позивачем спосіб захисту не відповідає об`єкту порушеного права, а невиконання судового рішення у іншій справі не може бути предметом окремого позовного провадження з ухваленням нового судового рішення.

У додаткових поясненнях у справі ГУ ДПС у Харківській області просить урахувати, що Податковий кодекс України не містить норм, що суми грошового зобов`язання можуть бути повернуті шляхом процедури бюджетного відшкодування, а тому позиція позивача не ґрунтується на приписах чинного законодавства; з ухваленням Верховним Судом постанови від 25 листопада 2022 року у справі № 2040/7102/18 позивач втратив право на подання уточнюючої декларації за листопад 2017 року та будь-яких декларацій після серпня 2018 року, останній звітний період для позивача був серпень 2018 року, за який звітність останній не подав, а отже суми, зазначені у деклараціях після серпня 2018 року, не могли бути узгодженими і контролюючий орган правомірно їх не врахував, так як позивач подавав останні декларації не як платник ПДВ.

У судовому засіданні 11.06.2025 представники сторін підтримали свої правові позиції у справі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, врахувавши висновки суду касаційної інстанції, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт", зареєстрований як суб`єкт господарювання юридична особа за кодом . Основний вид діяльності за КВЕД: 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.

Згідно з договором поставки від 25.06.2015 за №25МПРІ, укладеним між ТОВ «ТД «Агросвіт» (як постачальником) та ТОВ "Проперті Менеджмент Україна" (як покупцем), позивач зобов`язався поставити покупцю (ТОВ "Проперті Менеджмент Україна") товар (олія соняшникова нерафінована), а покупець зобов`язався його оплатити.

За умовами вказаного договору покупець здійснив попередню оплату товару у сумі 350 000 000,00 грн, на підставі чого позивач зареєстрував податкові накладні №160-242 від 25.06.2015.

29.06.2015 позивач та ТОВ "Проперті Менеджмент Україна" уклали додаткову угоду №1, згідно з якою загальна сума договору від 25.06.2015 за №25МПРІ зменшена до 123 250 000,00 грн.

16.07.2015 позивач повернув покупцю попередню оплату за договором від 25.06.2015 за №25МПРІ у сумі 226 750 000,00 грн.

20.08.2015 договір від 25.06.2015 за №25МПРІ, укладений між ТОВ "ТД "Агросвіт" та ТОВ "Проперті Менеджмент Україна", розірвано.

15.09.2015 ТОВ "ТД "Агросвіт" повернуло покупцю попередню оплату в сумі 250 000,00 грн.

12.10.2015 позивачем подано декларацію з податку на додану вартість № за вересень 2015 та розрахунок коригувань сум податку на додану вартість.

ДПІ у Київському районі міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку податкової звітності позивача з податку на додану вартість за вересень 2015 року, за результатами якої складено акт від 19 листопада 2015 за №1203/20-31-15-01-10/38158635 "Про результати камеральної електронної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ "ТД "АГРОСВІТ" за вересень 2015 року".

На підставі висновків, викладених у вказаному акті перевірки, ДПІ у Київському районі міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області 04.12.2016 прийняті податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у загальній сумі 24 240 698,00 грн, та №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ у розмірі 1149109,00 грн.

Позивачем складено розрахунки коригування до податкових накладних від 15.09.2015 за №1-83, від 16.09.2015 за №1- 56, від 22.09.2015 за №1-29, від 24.09.2015 за №1-69 на суму ПДВ 20 541 666,66 грн та направлено електронною поштою ДПІ у Київському районі міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області для реєстрації.

Контролюючими органами розрахунки коригування прийняті не були у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Постановою Харківською окружного адміністративного суду від 14.12.2015 у адміністративній справі №820/11513/15, що набрала законної сили 04.01.2016, задоволено адміністративний позов позивача до ДПІ у Київському районі міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Визнано протиправними дії ДПІ у Київському районі міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо відмови в реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних від 15.09.2015 за №1-83, від 16.09.2015 за №1-56, від 22.09.2015 за №1-29, від 24.09.2015 за №1-69, зобов`язано ДПІ у Київському районі міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області зареєструвати розрахунки коригування до податкових накладних.

Скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у Київському районі міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 04.12.2015 за №, №.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2016 у справі №820/11513/15 відмовлено у відкритті апеляційного провадження відповідачу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.07.2016 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №820/11513/15.

На виконання постанови Харківською окружного адміністративного суду від 14.12.2015 у адміністративній справі №820/11513/15, податковим органом здійснено реєстрацію розрахунків коригування кількісних і якісних показників до податкових накладних на суму ПДВ 20 541 666, 66 грн, але у Єдиному реєстрі податкових накладних збільшення реєстраційного ліміту на суму ПДВ не відбулося, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 у справі №2040/6747/18, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019, задоволено адміністративний позов позивача до ДФС України.

Зобов`язано ДФС України зареєструвати розрахунки коригування кількісних і якісних показників від 15.09.2015 за №1-83 до податкових накладних від 25.06.2015 за №160-242 на суму ПДВ 20 541 666,66 грн, визнано протиправними дії (бездіяльність) ДФС України щодо незбільшення реєстраційної суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних після реєстрації розрахунків коригування кількісних і якісних показників від 15.09.2015 за №1-83 до податкових накладних від 25.06.2015 за №160-242 на суму ПДВ 20 541 666,66 грн, зобов`язано ДФС України збільшити реєстраційну суму на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на 20 541 666,66 грн та відобразити таке збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Постановою Верховного Суду від 20.11.2019 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №2040/6747/18 залишені без змін.

Рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 06.08.2018 за №2110 (форма № 6-РПДВ) з 06.08.2018 на підставі підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України реєстрацію позивача як платника податку на додану вартість анульовано.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 у справі №2040/7102/18, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019, позов задоволено.

Зобов`язано ГУ ДФС в Харківській області прийняти уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за листопад 2017 року з додатками, з введенням до інформаційних баз даних ДФС України відповідних відомостей; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС в Харківській області від 06.08.2018 за №2110 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивача з моменту його прийняття, зобов`язано ГУ ДФС в Харківській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації позивача як платника податку на додану вартість з дня анулювання реєстрації, а саме - з 06.08.2018 з усіма відповідними показниками.

Постановою Верховного Суду від 25.11.2022 у справі №2040/7102/18 задоволено касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2019 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивачем до Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України 04.02.2020 засобами поштового зв`язку подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2019 року з додатками та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступник у розмірі 20 541 666,66 грн.

ГУ ДПС у Харківській області отримала вказану заяву 05.02.2020 та зареєструвала її за вх.№7808/10, ДПС України отримано заяву 07.02.2020, зареєстровано за вх.№5456/6, однак дій щодо проведення камеральної перевірки щодо правильності формування податкового кредиту позивачем не вчинила, у зв`язку з чим ТОВ "ТД "Агросвіт" звернулось з позовом до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 у справі №520/4810/2020 задоволено у повному обсязі позовні вимоги ТОВ "ТД "АГРОСВІТ".

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України, що полягає у невнесені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім" Агросвіт" про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт" суму бюджетного відшкодування у розмірі 20 541 666,66 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 задоволено апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 у справі №520/4810/2020 та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 у справі №520/4810/2020 скасовано. Прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.04.2022 частково задоволено касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт", постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі №520/4810/2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності відповідачів протиправною щодо невнесення до Реєстру заяв повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо наявності узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ позивачу за декларацією за травень 2019 року скасовано, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 у цій частині залишено без змін. У іншій частині постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі №520/4810/2020 залишено без змін.

Позивачем до Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України 28 липня 2022 засобами поштового зв`язку подано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2022 року з додатками та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника у розмірі 20 541 666,66 грн.

Головним управлінням ДПС у Харківській області та Державною податковою службою України вказані документи отримані 02.08.2022.

Однак, станом на момент звернення позивача до суду з позовом та станом на момент розгляду цієї справи, Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не містить даних щодо подання позивачем заяви про повернення сум бюджетною відшкодування.

Крім того, відповідач відповідно до пункту 76.3 ст.200 ПК України не провів камеральну перевірку податкової декларації або уточнюючого розрахунку протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Зазначаючи про те, що строк на проведення камеральної перевірки сплив 02.09.2022, а відповідач зазначену перевірку не провів, а отже, сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 20541666,66 грн вважається узгодженою, у зв`язку з чим позивач набув право на стягнення вказаної суми, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі за захистом своїх прав.

По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції чинній на час спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно зі статтею 1 ПК України порядок справляння податків і зборів їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, встановлюється цим Кодексом.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" № 1797-VІІІ від 21 грудня 2016 року, який набрав чинності з 1 січня 2017 року (далі - Закон № 1797-VІІІ), змінений порядок бюджетного відшкодування ПДВ платникам цього податку, який не передбачає надання контролюючим органом відповідного висновку та його направлення до органу державного казначейства. Відшкодування здійснюється в автоматичному порядку на підставі інформації, відображеної в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

За приписами п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з приписами пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з підпунктом 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до підпункту 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу (абзац другий пункту 200.10 статті 200 ПК України).

Порядок узгодження зазначеної у заяві суми бюджетного відшкодування визначений в пункті 200.12 статті 200 ПК України, відповідно до якої, зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

У разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків (пункт 200.15 статті 200 ПК України).

Положення цієї норми узгоджуються з пунктом 7 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26.

Також, відповідно до пунктів 3, 5, 6 вказаного Порядку, визначено, що формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

Орган ДФС вносить до Реєстру такі дані: найменування платника податку на додану вартість (далі - платник податку) та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу; реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування; реквізити бюджетних рахунків для перерахування бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування; дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС; дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується; дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження; суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Заяви виключаються з Реєстру згідно з пунктом 48.7 статті 48, пунктом 49.11 статті 49 і пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України.

Заяви автоматично вносяться до Реєстру протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру.

Інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Подання податкової декларації до контролюючих органів регулюється статтею 49 ПК України.

Пунктом 49.3 статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:

а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;

б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;

в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність кваліфікованого електронного підпису чи печатки такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії відповідного сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Контролюючим органам забороняється в односторонньому порядку розривати договір про визнання електронних документів (пункт 49.4. стаття 49 ПК України).

Щодо позовних вимог у частині визнання бездіяльності відповідачів протиправною, що полягає у невнесенні заяви ТОВ "ТД "АГРОСВІТ" про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, суд зазначає таке.

Судом за матеріалами справи встановлено, що позивач за результатами завершеної процедури судового оскарження мав узгоджену та невідшкодовану суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, що утворилась у податковому періоді - вересень 2015 року у розмірі 20541666,66 грн. та засобами поштового зв`язку подав податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2022 року з додатками та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування на зазначену суму.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що контролюючий орган не прийняв та відмовився внести подану позивачем в письмовому вигляді заяву до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, чим фактично позбавив ТОВ "ТД "АГРОСВІТ" можливості реалізувати своє право на бюджетне відшкодування сум податку, в тому числі з урахуванням збільшення реєстраційної суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних після реєстрації розрахунків коригування кількісних і якісних показників від 15 вересня 2015 року №1-83 до податкових накладних від 25 червня 2015 року №160-242 на суму ПДВ 20541666,66 грн на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі №2040/6747/18 та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 у справі №520/4810/2020, постанови Верховного Суду від 11.04.2020 у справі №520/4810/2020.

Підставою для невнесення заяви до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, як зазначав відповідач, стали обставини анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «ТД «АГРОСВІТ», тобто станом на момент подання декларації з ПДВ позивач не був платником ПДВ, а звітність подана засобами поштового зв`язку, тобто з порушенням вимог пункту 49.4 статті 49 ПК України.

Так, питання процедури анулювання реєстрації платника ПДВ визначено у розділі V ПК України.

Пунктом 184.2 статті 184 ПК України передбачено, що анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті "а" пункту 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.

З моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних (пункт 184.5 статті 184 ПК України).

У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації (пункт 184.6 статті 184 ПК України).

Водночас, відповідно до пункту 184.9 статті 184 ПК України у разі якщо за результатами останнього податкового періоду особа має право на отримання бюджетного відшкодування, таке відшкодування надається протягом строків, визначених цим розділом, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату отримання такого бюджетного відшкодування, чи ні.

Отже, стаття 184 ПК України містить лише підстави для анулювання реєстрації платника податку та не регулює питань щодо порядку подання та прийняття податкової звітності, у тому числі заяви до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, після анулювання реєстрації платника ПДВ.

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що за наявності права платника податків на отримання бюджетного відшкодування та у разі прийняття рішення про повернення суми такого відшкодування податку на додану вартість платник податку подає до контролюючого органу в електронній формі податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Лише виключно після подання та опрацювання/внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування вказаної заяви виникають наслідки у вигляді або відмови в відшкодуванні, або отриманні такого бюджетного відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, або у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Тобто наведені положення податкового законодавства регулюють (встановлюють певний правовий алгоритм дій та юридичних наслідків як для платника податків так і для податкового органу) звичайний порядок відносин, що виникає (існує) за звичайних умов формування (складання), подання до контролюючого органу та прийняття в електронній формі податкової декларації з показників ПДВ та відповідної заяви про повернення таких сум бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, тобто відповідно до існуючого вище порядку.

При цьому, наведені положення податкового законодавства не врегульовують обставини, що виникли між сторонами та ту ситуацію, в якій опинився позивач. Як установлено судом відповідачем протягом тривалого часу не виконуються судові рішення у справі №2040/6747/18 та у справі №520/4810/2020. Зазначені обставини не є спірними між сторонами.

Так, у відзиві на позовну заяву ГУ ДПС України вказує, що судові рішення у справі №2040/6747/18 та у справі №520/4810/2020 не виконано, оскільки Рішення податкового органу про анулювання реєстрації платника ПДВ № 2110 від 06.08.2018 є дійсним (за результатами розгляду судової справи № 2040/7102/18).

Разом з цим, суд ураховує, що за наслідком судового розгляду справи №820/11513/15 реєстраційна сума, на яку ТОВ «ТД «Агросвіт» має право зареєструвати податкові накладні в ЄДРПН після реєстрації розрахунків коригування кількісних і якісних показників №1-83 від 15.09.2015 до податкових накладних від 25.06.2015 за №160-242 на суму ПДВ 20541666,66 грн збільшена не була, права позивача не відновлено, що стало підставою для звернення позивача суду з адміністративним позовом у справі №2040/6747/18.

Вирішуючи спір у справі №2040/6747/18 суд касаційної інстанції погодився з мотивами судів попередніх інстанцій та дійшов висновку, що оскільки протиправність дій податкового органу щодо нереєстрації розрахунків коригувань та нездійснення коригування кількісних та якісних показників ТОВ «ТД «Агросвіт» до податкових накладних на суму ПДВ 20541666,66 грн в ЄРПН, встановлена таким, що набрало законної сили, рішенням суду, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як установлено судом, станом на час розгляду цієї справи покладений на Державну податкову службу рішенням суду у справі №2040/6747/18 обов`язок збільшити реєстраційну суму на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на 20 541 666,66 грн та відобразити таке збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість залишається невиконаним.

Саме невиконання податковим органом зазначеного обов`язку стало підставою для подання податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2022 року з додатками та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника у розмірі 20 541 666,66 грн.

Позивачем не заперечується, що подання податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2022 року зумовлене тим, що ТОВ «ТД «Агросвіт» має узгоджену та невідшкодовану суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, що утворилась у податковому періоді - вересень 2015 року у розмірі 20 541 666,66 грн, до прийняття контролюючим органом Рішення податкового органу про анулювання реєстрації платника ПДВ № 2110 від 06.08.2018, яке є чинним за результатами розгляду судової справи № 2040/7102/18.

Разом з цим, за матеріалами справи, позивачем подавалася податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2019 року з додатками та заява про повернення суми бюджетного відшкодування на невідшкодовану суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, що утворилась у податковому періоді - вересень 2015 року у розмірі 20 541 666,66 грн, яка за результатами завершеної процедури судового оскарження у справі № 2040/6747/18 є узгодженою.

Як зазначено вище, за наслідками перегляду судових рішень у справі №520/4810/2020 постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.04.2022 постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі №520/4810/2020 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт" про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Харківській області та Державної податкової служби України щодо невнесення до Реєстру заяв повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо наявності узгодженої суми бюджетного відшкодування ПДВ позивачу за декларацією за травень 2019 року скасовано, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 у цій частині залишено без змін. У іншій частині постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі №520/4810/2020 залишено без змін.

Водночас, висновки у справі №520/4810/2020 сформовано Верховним Судом за обставин чинності рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 2040/7102/18, яким визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС в Харківській області від 06 серпня 2018 року № 2110 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивача з моменту його прийняття та зобов`язано ГУ ДФС в Харківській області вчинити дії щодо поновлення реєстрації позивача як платника податку на додану вартість з дня анулювання реєстрації, а саме - з 06 серпня 2018 року з усіма відповідними показниками.

Станом на час розгляду цієї справи постановою Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі №2040/7102/18 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2018 року скасовано.

Отже, обставини справи № 520/4810/2020 та справі № 520/9375/22, а відповідно і предмети позову, не є тотожними.

Згідно з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі №11-257заі18, тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально- правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними.

Аналогічний правовий висновок сформовано в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі № 340/197/19.

Враховуючи, що на момент розгляду справи № 520/9375/22 рішення ГУ ДФС в Харківській області від 06 серпня 2018 року № 2110 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивача є чинним, то обставини, які досліджуються у справах № 520/4810/2020 та № 520/9375/22, є різними, що унеможливлює ототожнення адміністративних позовів.

Як установлено судом та не заперечується сторонами у справі, декларація з ПДВ за квітень 2022 року та заява про бюджетне відшкодування у розмірі 20541666,66 грн, яка спрямована до Головного управління ДПС України у Харківській області та Державної податкової служби України поштою, відповідачами фактично отримана, але не прийнята у належний спосіб та її реєстрація не здійснена, до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не включена.

Підпунктами 49.8 49.9 ст.49 ПК України визначено, що прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Імперативний характер норми означає, що контролюючий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв`язку).

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. У такому разі, на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання; у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.

Відповідно до підпункту 49.9.2 пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк, то податкова декларація, надана платником, вважається прийнятою.

Отже, прийняття податкової декларації передбачає мінімальний рівень податкового контролю, який обмежено перевіркою наявності та достовірності заповнення платником податків усіх обов`язкових реквізитів, визначених пунктами 48.3, 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. Перелік підстав для відмови контролюючого органу від прийняття податкової декларації, закріплений положеннями статей 48 та 49 Податкового кодексу України, є вичерпним; неприйняття податкової декларації з інших підстав, не передбачених податковим законодавством, забороняється. Якщо у встановленому законом порядку контролюючим органом не було відмовлено у прийнятті поданої платником податків податкової звітності, останню слід вважати прийнятою відповідно до підпункту 49.9.2 пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України.

Разом з цим, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 у справі № 2040/6747/18, яке набрало законної сили 14.05.2019, зокрема, зобов`язано ДФС України збільшити реєстраційну суму, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на 20 541 666,66 грн, та відобразити таке збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Як зазначалося вище, рішення суду у справі № 2040/6747/18 Державною податковою службою не виконане, відповідні порушення прав позивача на час розгляду цієї справи судом не усунуті.

Так, за матеріалами справи 27 листопада 2019 року ТОВ «ТД «Агросвіт» звернулося до Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявами про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчих листів у справі № 2040/6747/18; 17 грудня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60892845, проте рішення суду у справі № 2040/6747/18 залишається невиконаним, що підтверджується відповідачами у додаткових поясненнях у справі.

Водночас висновки, наведені у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 у справі №2040/6747/18, зумовлюють висновок про те, що на момент подання позивачем заяви про повернення суми бюджетного відшкодування у контролюючого органу виник обов`язок вчинити дії щодо внесення заяви ТОВ «ТД «Агросвіт» про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, однак зазначених дій відповідачами вчинено не було.

Щодо висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 25 листопада 2022 року у справі № 2040/7102/18, то суд зазначає, що висновки у справі № 2040/7102/18 сформовані судом касаційної інстанції під час надання оцінки правомірності рішенню від 06 серпня 2018 року № 2110 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ "ТД "АГРОСВІТ" та не впливають про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності відповідачів, що полягає у невнесенні заяви ТОВ "ТД "АГРОСВІТ" про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, оскільки судове рішення у справі № 2040/6747/18, яким зокрема, зобов`язано ДФС України збільшити реєстраційну суму, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на 20 541 666,66 грн, та відобразити таке збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, залишається невиконаним.

Так, суд зауважує, що відповідно до пункту 184.9 статті 184 ПК України у разі якщо за результатами останнього податкового періоду особа має право на отримання бюджетного відшкодування, таке відшкодування надається протягом строків, визначених цим розділом, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату отримання такого бюджетного відшкодування, чи ні.

Стосовно посилання відповідачів на те, що відповідно до норм пунктів 184.6 та 184.9 статті 184 Податкового кодексу України ТОВ «ТД «Агросвіт» було зобов`язане подати до ГУ ДПС у Харківській області податкову декларацію з ПДВ за серпень 2018 року, відповідно до якої мало право заявити суму ПДВ до відшкодування, то суд такі до уваги не бере, оскільки лише на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі № 2040/6747/18, після їх перегляду у касаційному порядку 20 листопада 2019 року, ДПС України зареєструвало в Єдиному державному реєстрі податкових накладних розрахунки коригування кількісних і якісних показників №1-83 від 15.09.2015 до податкових накладних від 25.06.2015 за №160-242 на суму ПДВ 20 541 666,66 грн, виписані ТОВ «ТД «Агросвіт».

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання бездіяльності відповідачів протиправною, що полягає у невнесенні заяви ТОВ "ТД "АГРОСВІТ" про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Щодо позовних вимог про стягнення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ, які охоплюються поняттям "майно" в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі "Бейелер проти Італії" від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява №33202, § 100)).

За певних обставин "легітимне очікування" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "легітимне очікування", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06. 2014 (Sukhanov and Ilchenko v.Ukraine, заяви №68385/10 та №71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі "Інтерсплав проти України" від 09.01.2007 зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v.Ukraine, заява №803/02, §3132). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Водночас, у справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і податкові органи зокрема, зобов`язати діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно (у даному випадку - за рахунок платника податку у зв`язку з порушенням принципу остаточності судового рішення, прийнятого на користь такого платника податку).

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Такий правовий висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного суду від 12.02.2019 у справі №826/7380/15, який враховується судом при вирішенні цього спору.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

За своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

В світлі наведених висновків суд звертає увагу на те, що у межах цієї справи не є спірною невідшкодована сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 20 541 666,66 грн, яка за результатами завершеної процедури судового оскарження у справі № 2040/6747/18 є узгодженою. Позивач наполягає на тому, що саме лише визнання протиправною бездіяльності відповідачів, що полягає у невнесенні заяв платника про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, не відновлює його права та інтереси, які були порушенні внаслідок такої бездіяльності.

Відповідно до пунктів 184.5, 184.8 статті 184 Податкового кодексу України з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку на додану вартість така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.

У разі якщо платник податку, реєстрація якого анулюється, має податкові зобов`язання за результатами останнього податкового періоду, платник зобов`язаний погасити суму податкових зобов`язань або податкового боргу з цього податку, що виникли до такого анулювання, за їх наявності, незалежно від того, залишатиметься така особа зареєстрованою як платник цього податку на день сплати такої суми податку чи ні.

На дату прийняття рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «ТД «АГРОСВІТ» не мало податкових зобов`язань з податку на додану вартість та не мало можливості їх набути з моменту такого анулювання.

Отже, збільшення реєстраційної суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на 20 541 666,66 грн за рішенням суду, призводить до виникнення від`ємного значення суми в розмірі 20 541 666,66 грн, визначеної за правилами пункту 200.1 статті 200 ПК України, та підлягає бюджетному відшкодуванню.

Суд вважає окремо підкреслити й те, що Головне управління ДПС у Харківській області у відзиві на позовну заяву зазначає, що вимоги про стягнення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування є передчасними.

Разом з тим, судові рішення у справах № 2040/6747/18, № 520/4810/2020, які набрали законної сили, залишаються невиконаним, порушені права позивача відповідачами не поновлено, будь-яких дій, які б вплинули, або могли б вплинути на реальне відновлення порушених прав позивача шляхом, який виключає необхідність повторного звернення до суду, відповідачами не вчинено.

Враховуючи порушення органами податкової служби прав позивача, невиконання відповідачами судових рішень, що набрали законної сили, та з огляду на те, що такий спосіб захисту як визнання бездіяльності відповідачів протиправною щодо невнесення до Реєстру заяв повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування позивачу не призведе до ефективного відновлення права платника податків, суд дійшов висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 20541666,66 грн.

Суд також ураховує, що у справі № 520/4810/2020 позивачем заявлялася вимога про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування у розмірі 20 541 666,66 грн, проте така судом не розглядалася з огляду на її передчасність станом на дату прийняття судом рішення у справі № 520/4810/2020 - 20 липня 2020 року.

За приписами частини другої статті 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки в ході судового розгляду справи відповідачами не доведено правомірності допущеної бездіяльності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат щодо сплати судового збору здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт" (вул. Сумська, буд. 6, кв. 9,м. Харків,61057, ) до Державної податкової служби України (пл. Львівська, буд.8,м. Київ,04053, ), Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ), третя особа: Головне Управління Державної казначейської служби України у Харківській області (вул. Євгенія Єніна, буд. 18,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл.,61166, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області (), що полягає у невнесенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АГРОСВІТ" () про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України (), що полягає у невнесенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АГРОСВІТ" () про повернення сум бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АГРОСВІТ" () суму бюджетного відшкодування в розмірі 20541666,66 грн (двадцять мільйонів п`ятсот сорок одна тисяча шістсот шістдесят шість гривень 66 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд.46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт" () судовий збір у розмірі 12405,00 грн (дванадцять тисяч чотириста п`ять гривень 00 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд.8, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Агросвіт" () судовий збір у розмірі 12405,00 грн (дванадцять тисяч чотириста п`ять гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко