Справа № 160/15285/24
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
12.06.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 25.02.2022 по 14.06.2022 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року у сумі 2481 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.2018 року.
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 за період з 15.06.2022 по 30.04.2023 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р у сумі 2684 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.2018 року
- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошових доходів відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за період з 25.02.2022 по 08.04.2024 з врахуванням останнього підвищення посадового окладу для займаної посади.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошових доходів відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за період з 25.02.2022 по 08.04.2024 з врахуванням останнього підвищення посадового окладу для займаної посади
- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та доплати ОСОБА_1 за період з 25.02.2022 по 31.12.2022 грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року у сумі 2481 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.2018 року
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та доплати ОСОБА_1 за період з 25.02.2022 по 31.12.2022 - грошове забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року у сумі 2481 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.2018 року.
- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та доплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 30.04.2023 грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р у сумі 2684 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.2018 року
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та доплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 по 30.04.2023 - грошове забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р у сумі 2684 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.2018 рок.
- визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2024 рік.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення за період серпень 2023 року по березень 2024 р., грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період серпень 2023 року по березень 2024 р., грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 14.11.2022 по 01.03.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебуванні у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузію, травмою, каліцтвом), пов`язаних із захистом Батьківщини.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 14.11.2022 по 01.03.2024 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебуванні у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузію, травмою, каліцтвом), пов`язаних із захистом Батьківщини.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки з 08.04.2024 по день фактичної виплати, але не більше як за шість місяців
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невиплати та зобов`язати виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період проходження військової служби
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати повної суми грошового забезпечення при звільненні, за весь час затримки виплати з 08.04.2024 по день фактичної виплати
- стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу (адвокатські витрати) у сумі 10 000,00 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що останній не згоден із сумами, нарахованими та виплаченими йому при звільненні. Позивач, перебуваючи на військовій службі, мав право на отримання індексації грошового забезпечення з 25.02.2022 року до 08.04.2024 року, проте індексація не нарахована й не виплачена через протиправну бездіяльність відповідачів. Крім того, є протиправною відмова Відповідача 1 щодо перерахуванням та доплати позивачу, за період з 25.02.2022 року по 30.04.2023 року, грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, грошової допомоги для вирішення соціально- побутових питань, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року замість застосуванням відповідного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня поточного року, встановленого законами України про державний бюджет України на відповідний рік, а саме: на 2022 рік 2481 грн., 2023 рік 2684 грн. Також, представник позивача вказав, що бездіяльність Відповідача 1, 3 щодо не нарахування та виплати Позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 за період з 03.11.2022 року по 01.03.2024 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебуванні у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузію, травмою, каліцтвом), пов`язаних із захистом Батьківщини. Вказано, що позивач як військовослужбовець має право на компенсацію вартості за неотримане речове майно після звільнення.
Позивач вважає, що належним способом захисту його прав та інтересів буде зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а також компенсації втрати частини доходів.
13.06.2024 року позивачем подані додатки до позовної заяви.
Ухвалою від 14.06.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою від 22.07.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою від 14.08.2024 року витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- пояснення щодо розміру застосованого прожиткового мінімуму для працездатних осіб при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення з 25.02.2022 року по 08.04.2024 року;
- довідки про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25.02.2022 року по 08.04.2024 року із зазначеннях усіх його складових, у тому числі розміру прожиткового мінімуму, що взятий для обрахунку грошового забезпечення;
- інформацію щодо матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 за 2023 рік та 2024 рік, а також розміру прожиткового мінімуму, що взятий для їх обрахунку;
- докази виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 25.02.2022 року по 08.04.2024 року, а також інформацію щодо того, який базовий місяць застосовано при виплаті індексації;
- письмові пояснення відносно того, чи нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 додаткова винагорода відповідно до Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року за період з 14.11.2022 року по 01.03.2024 року;
- довідку про середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 за два місяці, що передували звільненню;
- інформацію щодо підпорядкованості та фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
10.03.2025 року до суду від ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог. Відповідач зазначив, що грошове забезпечення позивача, грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань обраховане вірно. Зважаючи на відсутність підстав для перерахунку окладів (посадових окладів) через збільшення прожиткового мінімуму, не було й підстав для перерахунку додаткових видів грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації відпусток та інших залежних від розміру окладу виплат.
Відповідач зазначив, що грошове забезпечення (виплата допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань) відповідно до вимог чинного законодавства сплачувалось в повному обсязі. За наведених обставин вимога щодо нарахування та виплати середнього заробітку є безпідставною.
Враховуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не здійснило нарахування та виплату індексації грошового забезпечення в обсягах, нарахованих позивачем, вимога про виплату компенсації втрати частини доходів є передчасною.
З урахуванням незначної складності спору та відсутності витягу з Книги обліку доходів та витрат в матеріалах справи відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення витрат на правничу допомогу.
Ухвалою від 11.03.2025 року поновлено провадження по справі.
14.03.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_6 (відповідач по справі) надійшли пояснення третьої особи: Пояснення заінтересованої особи. Обчислення та виплата грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення у тому числі щомісячних та одноразових додаткових видів грошового та забезпечення (надбавки, доплати та премії, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсації за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення проводиться фінансовою частиною військової частини. ІНФОРМАЦІЯ_7 перебуває на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 .
14.03.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначені доводи щодо обгрунтованості позовних вимог та безпідставності аргументів відповідачів, які викладені у заявах по суті.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Наказом ІНФОРМАЦІЯ_6 №50 від 25.02.2022 року молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено стрільцем 1 відділення 4 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно з Довідкою ВЛК №5914 від 02.11.2022 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , 02.11.2022 року проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_2 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання: Наслідки перенесених МВТ (2015 року, 2017 року, 15.08.2022 року анамнестично) ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді розсіяної неврологічної мікро симптоматики, стійких помірно виражених вестибулопаточних розладів, лікворно-гіпертензивного та астено-невротичного синдрому зі стійкою цефалгією. Акубаротравматичне ураження вух у вигляді двобічної хронічної сенсоневральної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови 2м кожним вухом. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не надана. Емоційно-лабільний розлад органічного походження. Хронічний калькульозний простатит з незначним порушенням функції. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №2715 від 14.11.2022 року, виданою в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_1 15.08.2022 року отримав МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку за обставин: під час артилерійського обстрілу при виконанні військовослужбовцем військової служби на захисті Батьківщини у складі 3 роти в/ч НОМЕР_1 , яка вела бойові дії проти військ рф на позиції «Азот». Перебував у засобах індивідуального захисту, у тверезому стані.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) №78 від 08.04.2024 року сержанта ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільненого за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) ВЛК про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, наказом ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу) від 03.04.2024 року №27-РС (по особовому складу) з військової служби у відставку, з 08.04.2024 року, виключено із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 та всіх видів забезпечення.
Наказом також визначено:
Виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2024 рік.
Матеріальну допомогу за 2024 рік не отримував.
Виплатити грошову компенсацію за 40 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік, 40 діб щорічної відпустки за 2023 рік, 40 діб щорічної основної відпустки за 2024 рік.
У листі ІНФОРМАЦІЯ_4 №6/3/829 від 14.05.2024 року зазначено наступне.
1. Індексація грошових доходів відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» виплачене у повному обсязі за період з березня 2022 року по грудень 2022 року. Відповідно до Закону України «Про Державний Бюджет України на 2023 рік» виплата індексації грошового забезпечення у 2023 році не передбачена. Для виплата індексації у 2024 році базовим місяцем визначено січень 2024 року. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводишся в разі, коди величина, індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%. На дату звільнення індекс споживчих цій не перевищив поріг індексації, тому індексація- у 2024 році не нараховувалася і не виплачувалася,
2. У 2021-2023 роках Міністерству оборони України виділялися асигнування, які забезпечували виплату грошового забезпечення військовослужбовців, в т.ч. посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого заковом на 1 січня 2018 року - 1762 грн,, як це передбачено Постановою №704.
3. Відповідно до пункту 9 розділу 24 НМОУ №260 виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється ш рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника). Відповідно до абзацу 4 пункту 6 Окремого доручення Міністра Оборони України щодо своєчасної виплати військовослужбовцям і працівникам належних видів грошового забезпечений та заробітної плати та нагородження особового складу від 19.01.2024 року №9616 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році виплачується військовослужбовцям «...у разі наявності у військовослужбовця Інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини,.,», Наказ на виплату матеріальної допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2022 році не видавався, тому що рапорту і документів, які підтверджують інвалідність військовослужбовця до ІНФОРМАЦІЯ_4 не було надано. Отже немає законних підстав для виплати.
4. Відповідно до п. 2 розділу 1 НМОУ №260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах, та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відсотка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні). Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства. Довідки військово-лікарської комісії до ІНФОРМАЦІЯ_4 не було надано. Отже, відсутні законні підстави для виплати грошового забезпечення з серпня 2023 року.
Відповідно до пункту 2 розділу 23 НМОУ №260 виплата грошової допомоги для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини. Наказ на виплату грошової допомоги для оздоровлення не видавався тому, що рапорт військовослужбовця про виплату грошової Допомоги для оздоровлення за 2023 рік не надано. Отже, немає законних підстав для виплати.
Відповідно до пункту розділу 24 НМОУ №260 виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника). Відповідно до абзацу 4 пункту 6 Окремого доручення Міністра Оборони. України матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2023 році виплачується військовослужбовцям у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми , каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини...». Наказ на виплату матеріальної допомоги .для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році не видавався тому, що рапорту і документів, які підтверджують інвалідність військовослужбовця до ІНФОРМАЦІЯ_4 не було надано. Отже немає законних підстав для виплати.
6. Відповідно до наказу Міністра оборони України від 29.04.2016 року №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної служби транспорту» право на отримання грошової компенсації вартості за неотримане речове майно мають тільки військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом. Отже, відсутні законні підстави надання довідки про вартість, речовою майна.
7. Відповідно до наказу Міністра Оборони України від 29.04.2016 року №232 військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за мобілізацією, речове майно видається а особисте: користування на встановлений термін і змінюється у разі достроковою Зносу на иоіе. Призваний ІНФОРМАЦІЯ_8 25.02.2022 Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 25,02.2022 №50.
Відповідно до пуншу 17 розділу ІІІ Наказу Міністра Оборони України від 29.04.2.016 року №232 мобілізовані військовослужбовці звільняються в запас у тій формі одягу, що знаходилася в їх особистому користуванні, при цьому предмети речового майна, які не були видані (незалежно від причини), під час звільнення не видаються. За бажанням вони, можуть звільнятися в запас у власному цивільному одязі. Відповідно грошова компенсація за неотримане речове майно військовослужбовцям призваним по мобілізації не нараховується.
До листа ІНФОРМАЦІЯ_4 №6/3/829 від 14.05.2024 року долучено Довідку №6/1/460 від 17.06.2024 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 25.02.2022 року по 08.04.2024 року.
ІНФОРМАЦІЯ_5 листом №6/3/765 від 31.05.2024 року повідомив представника позивача про таке.
На дату зарахування ОСОБА_1 до складу ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме 25.02.2022 року, Постанова №704 діяла в редакції від 24.01.2021 року, згідно з якою «… розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт».
Базовим місяцем при обчисленні індексації з 25.02.2022 року по 14.06.2022 року був березень 2018 року.
04.06.2024 року представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою (рапортом), який направлено на електронну адресу «», щодо проведення всіх належних розрахунків, які не були нараховані і виплачені при звільненні, а саме:
1. Нарахувати та виплатити індексацію грошових доходів відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за період з 25.02.2022 по 08.04.2024 з врахуванням останнього підвищення посадового окладу для займаної посади;
2. Нарахувати та доплата грошове забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення з врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 року у сумі 2481 грн. за період з 25.02.2022 року по 31.12.2022 року, та на 01.01.2023 року у сумі 2684 грн. за період з 01.01.2023 року по 30.04.2023 року відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.201 8 року.
3. Нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.
4. Нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період серпень 2023 року - по березень 2024 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.
5. Нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.08.2023 року по 01.03.2024 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебуванні у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузію, травмою, каліцтвом), пов`язаних із захистом Батьківщини.
6. Видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі виходячи із закупівельної вартості такого майна.
7. Виплатити ОСОБА_1 на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі виходячи із закупівельної вартості такого майна, компенсацію вартості за не отримане речове майно.
8. Видати ОСОБА_1 довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та абзацу восьмого пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393, з врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 у сумі 2481 грн. за період з 25.02.2022 року по 31.12.2022 року, станом на 01.01.2023 року у сумі 2684 грн. за період з 01.01.2023 року по 30.04.2023 року відповідно до постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року, у редакції від 01.01.2018 року та з урахуванням нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період з 01.08.2023 року по 08.04.2024 року.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо виплати грошового забезпечення не в повному розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Щодо позовних вимог про розмір прожиткового мінімуму, який має застосовуватись при нарахуванні позивачу грошового забезпечення позивачу за період з 25.02.2022 року по 30.04.2023 року, премії, а також матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на здоровлення.
Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон №2011) передбачено: соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За приписами частини першої статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011 встановлено: до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Правилами частини четвертої статті 9 Закону №2011 обумовлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704), яка набрала чинності 01.03.2018, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
При цьому Додатки 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. У зазначених примітках наведена, зокрема, інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.
У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 (яка набрала чинності 24.02.2018) до Постанови №704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 викладено у новій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.
За змістом Постанови №704, в редакції Постанови №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким, зокрема, в пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» були внесені зміни.
Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства соціальної політики України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18.
Отже, зміни до пункту 4 постанови №704, внесені пунктом 6 постанови №103, з 29.01.2020 року не підлягають застосуванню.
Таким чином відповідно до редакції пункту 4 Постанови №704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови №704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Отже, з 29.01.2020 року знов почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, в тому випадку, коли у календарному році, в якому застосовується відповідна норма зазначеного підзаконного нормативно-правового акту, 50% мінімальної заробітної плати перевищують прожитковий мінімум, тобто мінімальна заробітна плата стає розрахунковою величиною для обрахунку посадових окладів.
Проте, згідно з пунктом 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №240/4946/18, постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №200/3775/20-а, постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №200/3757/20-а.
Відтак, під час розв`язання колізії між нормами пункту 3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ та пунктом 4 Постанови №704 у редакції до внесення змін постановою КМУ від 21.02.2018 №103, перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.
Постанова №704 року є підзаконним нормативно-правовим актом. Юридична сила закону як джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Тобто, вказаний пункт 4 Постанови №704 в частині обрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням у розмірі 50% мінімальної заробітної плати, суперечить нормам розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII та не підлягає застосуванню.

Крім того, п.п. 9, 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII визначено, що до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, забезпечити перегляд та приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Водночас, з 29.01.2020 року була відновлена дія такої величини обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року на відміну від попереднього правила обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням як прожитковий мінімумом для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018 рік.

Таким чином, розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, повинно бути визначене шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 року у справі №420/6572/22.

Звідси слідує, що 29.01.2020 року настала подія підвищення розміру грошового забезпечення військовослужбовця за складовими: оклад за посадою та оклад за військовим званням за рахунок виникнення у суб`єкта владних повноважень - органу фінансового забезпечення обов`язку обраховувати ці показники із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, тобто в даному випадку станом на 01.01.2020 рік, 01.01.2021 рік, 01.01.2022 рік, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 рік.

При цьому, суд звертає увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величиною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 19.10.2022 року у справі №400/6214/21.

При цьому, в силу ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 26.02.2021 року у справі №620/3346/19, від 21.04.2021 року у справі №380/2427/20.

Також питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17, яка в постанові від 06.02.2019 року дійшла таких висновків: згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. Тобто до грошового забезпечення військовослужбовців, як розрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Зважаючи на вище наведені положення законодавства та встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних у цій частині.

Водночас судом враховано, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є правонаступником в/ч НОМЕР_1 , а також те, що ІНФОРМАЦІЯ_9 перебуває на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вимоги про визнання протиправної відмови ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо перерахування та виплати грошового забезпечення за період з 25.02.2022 року по 14.06.2022 року, виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого станом на січень 2022 року, не підлягають задоволенню, оскільки таке нарахування здійснювалось ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Разом з тим, зважаючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 є правонаступником в/ч НОМЕР_1 , то саме він мав здійснити перерахунок грошового забезпечення, матеріальної допомоги та грошової допомоги на оздоровлення за період з 15.06.2022 року по 30.04.2023 року, виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого на січень календарного року.

Крім того, суд звертає увагу, що перерахунок розміру посадового окладу та окладу за військовим званням супроводжує здійснення перерахунку (донарахування) усіх видів грошового забезпечення, зокрема, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Відтак, вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачеві додаткові види грошового забезпечення (грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року також підлягають задоволенню.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що пунктами 1 і 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704» (далі Постанова №481) вирішено:

- Скасувати підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (Офіційний вісник України, 2018 р., №20, ст. 662).

- внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Офіційний вісник України, 2017 р., №77, ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції:

«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Постанова №481 набула чинності 20.05.2023, а тому саме з цієї дати розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Зі змісту наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) №78 від 08.04.2024 року судом встановлено, що матеріальну допомогу за 2024 рік позивач не отримував.

Наказом Міністерства оборони України за №260 від 11.06.2008 року затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі-Інструкція №260; втратила чинність на підставі наказу Міністерства оборони №260 від 07.06.2018 р.), яка визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Пунктом 33.1 Інструкції №260 передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п. 33.2 Інструкції №260, матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

У листі ІНФОРМАЦІЯ_4 №6/3/829 від 14.05.2024 року зазначено, що Наказ на виплату грошової допомоги для оздоровлення не видавався тому, що рапорт військовослужбовця про виплату грошової Допомоги для оздоровлення за 2023 рік не надано.

З матеріалів справи судом встановлено, що 04.06.2024 року представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою (рапортом), який направлено на електронну адресу «», щодо проведення всіх належних розрахунків, які не були нараховані і виплачені при звільненні, зокрема: нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Тож, у матеріалах відсутня заява позивача щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви в цій частині.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період серпень 2023 року по березень 2024 р., грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, та додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року, за період з 14.11.2022 року по 01.03.2024 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебуванні у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузію, травмою, каліцтвом), пов`язаних із захистом Батьківщини.

Представник позивача зазначив, що позивач у період з 01.08.2023 року по 01.04.2024 року перебував на лікарняному та у відпустках за станом здоров`я за медичними рекомендаціями на стаціонарному лікуванні. За спірний період позивачу не виплачувалось грошове забезпечення взагалі. Згідно з довідкою ВЛК в/ч НОМЕР_2 від 02.11.2024 року №5914 «Травма, так, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не надана». Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 14.11.2022 року №2715 сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Приблизно о 05.25 15.08.2022 року отримав МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку. За обставин: травму отримав під час артилерійського обстрілу, при виконанні військовослужбовцем військової служби на захисті Батьківщини в складі 3 роти в/ч НОМЕР_1 , яка вела бойові дії проти військ РФ на позиції «Азот», він перебував у засобах індивідуального захисту, в тверезому стані. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2022 року №199/АГД.

Отже, представник позивача зауважує, що для виплати спірної допомоги у разі поранення, а пізніше проходження лікування та перебування у відпустці необхідно встановлення лише двох умов: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, що стверджується відповідними висновками ВЛК. У даному випадку позивач був позбавлений права на отримання додаткової винагороди через допущену протиправну бездіяльність відповідача 3 оформити відповідну довідку про підстави поранення (травми, контузії, каліцтва) до винесення довідки (постанови) ВЛК від 14.11.2022 року, та оформлення на підставі зазначеного відповідного наказу щодо виплати додаткової винагороди, що слугували б належною і достатньою підставою для нарахування і виплати спірної допомоги. Водночас, така обставина не може позбавити права позивача, який отримав тяжку травму під час захисту Батьківщини, на належні виплати.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (частина четверта статті 9 цього Закону).

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року. В подальшому дію воєнного стану в Україні неодноразово продовжено.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнято Постанову №168.

Відповідно до п. 1 Постанови №168 (в редакції від 02.04.2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. (Абзац перший пункту 1 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №217 від 07.03.2022 року - застосовується з 24.02.2022 року, №350 від 22.03.2022 року - застосовується з 24.02.2022 року).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з п. 1 Постанови №168 (у редакції від 19.07.2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. (Абзац перший пункту 1 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №217 від 07.03.2022 року - застосовується з 24.02.2022 року, №350 від 22.03.2022 року - застосовується з 24.02.2022 року, №754 від 01.07.2022 - застосовується з 01.06.2022 року, №793 від 07.07.2022 року - застосовується з 24.02.2022 року).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пункт 1 постанови КМУ №168 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ №400 від 01.04.2022 року, який застосовується з 24.02.2022 року:

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з п. 1 Постанови КМУ №168 (у редакції від 19.07.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно з п. 1 Постанови №168 (у редакції від 30.09.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно з п. 1 Постанови №168 (у редакції від 18.10.2022 року) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини,

- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000,00 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Повертаючись до обставин вказаної справи, судом встановлено, що 15.08.2022 року позивач отримав поранення: МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку за обставин: під час артилерійського обстрілу при виконанні військовослужбовцем військової служби на захисті Батьківщини у складі 3 роти в/ч НОМЕР_1 , яка вела бойові дії проти військ рф на позиції «Азот». Перебував у засобах індивідуального захисту, у тверезому стані (Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №2715 від 14.11.2022 року, видана в/ч НОМЕР_1 ).

Згідно з Довідкою ВЛК №5914 від 02.11.2022 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , 02.11.2022 року проведено медичний огляд ВЛК в/ч НОМЕР_2 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання: Наслідки перенесених МВТ (2015 року, 2017 року, 15.08.2022 року анамнестично) ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді розсіяної неврологічної мікро симптоматики, стійких помірно виражених вестибулопаточних розладів, лікворно-гіпертензивного та астено-невротичного синдрому зі стійкою цефалгією. Акубаротравматичне ураження вух у вигляді двобічної хронічної сенсоневральної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови 2м кожним вухом. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не надана. Емоційно-лабільний розлад органічного походження. Хронічний калькульозний простатит з незначним порушенням функції. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі ст. 75Б, 14Б, 36В, 68В графи ІІ Розкладу хвороби обмежено придатний до військової служби.

Разом з тим, зі Свідоцтва про хворобу №704 від 27.03.2024 року ОСОБА_1 вбачається таке.

П. 8. Короткий анамнез. У зоні бойових дій в результаті ворожого обстрілу, 15.08.2022 року отримав МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку, акуботравму. Довідка про обставини травми командира в/ч НОМЕР_1 №2715 від 14.11.2022 року. Евакуйований, отримав лікування на етапах евакуації з незначним поліпшенням. У подальшому стали турбувати постійні головні болі, запаромочення, тривожність, подразливість, зниження пам`яті, уваги, розлади зору. Проходив повторні курси лікування в умовах КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР. У подальшому повторно потрапляв під артилерійські обстріли, в наслідок чого знову посилилися вказані скарги. У листопаді 2022 року ВЛК в/ч НОМЕР_2 визнаний обмежено придатним до військової служби за статтями 14-б, 75-б. Проходив тривалу реабілітацію в ДОСЦР «Солоний Лиман». У подальшому переведений до в/ч НОМЕР_2 . Перебіг захворювання характеризувався тривалими астено-невротичними проявами, стійким, тривалим больовим та корінцевим синдромами в поперековому відділі хребта. З травня 2023 року відмічає поступове зниження гостроти зору, яке не коригувалось окулярами. Призначене лікування ефекту не дало. У зв`язку з тривалим строком лікування направлений на ВЛК.

П. 9. Перебував на обстеженні і лікуванні: КП «ДБКЛ з надання психіатричної допомоги ДОР» з 23.09.2022 по 18.10.2022, з 16.02.2023 по 13.03.2023; ДОСЦР «Солоний Лиман» з 03.11.2022 по 17.11.2022; МКЛ №21 м. Дніпро з 19.04.2023 по 26.04.2023: в/ч НОМЕР_2 з 17.11.2022 по 16.02.2023; з 13.02.2023 по 19.04.2023, з 26.04.2023 по теперішній час (22.03.2024 року).

П. 12. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: Наслідки МВТ (15.08.2022), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді посттравматичної енцефалопатії ІІ стадії з правобічною пірамідною недостатністю, стійким виразним церебрастенічним, цефалічним синдромами, помірним лікворно-гіпертензійним, вестибуло-атактичним синдромом, низхідна часткова атрофія зорових нервів зі звуженням полів зору обох очей з усіх сторін до 100-200 при гостроті зору 0,1/0,1 не корегує. Двобічна хронічна сенсоневральна приглухуватість внаслідок акуботравми (15.08.2022) зі сприйняттям шепітної мови 3 м кожним вухом. (Згідно Наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 травма тяжкого ступеня). Травма, Так, пов`язана із захистом Батьківщини.

П. 13 Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю, тощо: на підставі ст. 26-а графи ІІ Розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Згідно з матеріалами справи позивач перебував на стаціонарному лікуванні у наступні періоди:

- з 23.09.2022 по 18.10.2022 у КП «ДБКЛ з надання психіатричної допомоги ДОР» (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8186/2022 від 18.10.2022). Діагноз: емоційно лабільний розлад органічного походження. F 06.6;

- з 03.11.2022 по 17.11.2022 у ДОСЦР «Солоний Лиман» (виписка із медичної карти стаціонарного хворого N 3379 від 17.11.2022). Діагноз: наслідки перенесених МВТ 2106, 2017 АТО, 15.02.2022 року.;

- з 17.11.2022 по 16.02.2023 у в/ч НОМЕР_2 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №12052 від 16.02.2023). Діагноз: наслідки перенесених МВТ 2106, 2017 АТО, 15.02.2022 року.;

- з 16.02.2023 по 13.03.2023 у КП «ДБКЛ з надання психіатричної допомоги ДОР» (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1937/2023). Діагноз: емоційно лабільний розлад органічного походження зі стійкими вираженими клінічними проявами. F 06.6;

- з 13.03.2023 по 19.04.2023 у в/ч НОМЕР_2 (виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1937/2023 від 13.03.2023). Діагноз: короновірусна хвороба у вигляді ГРЗ нетяжкого перебігу. Енцефалопатія ІІ стадії складного (дисцикуляторна, посттравматична) у вигляді розсіяної дрібноосередкової симптоматики, вестибуло-атактичного, церебрастенічного синдромів. Органічний емоційно-лабільний розлад. Гіпертонічна хвороба ІІ стадії. ;

- з 19.04.2023 по 26.04.2023 у МКЛ №21 м. Дніпро (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №1401 від 26.04.2023). Діагноз: COVID-19. Енцефалопатія ІІст. Органічний емоційно-лабільний розлад. Гострий бронхіт.;

- з 26.04.2023 по 01.04.2024 у в/ч НОМЕР_2 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №2993 від 01.04.2024). Наслідки МВТ (15.08.2022 року), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді посттравматичної енцефалопатії ІІ стадії з правобічною пірамідною недостатністю, стійким виразним церебрастенічним, цефалгічним синдромами, помірним лікворно-гіпертензійним вестибуло … синдромом, похідна часткова атрофія зорових нервів …….. зору обох очей з усіх сторін до 10-20, при гостроті зору 0,1/0,14 не корегує. Двобічна хронічна сенсоневральна приглухуватість внаслідок акуботравми (15.08.2022 року) зі сприйняттям шепітної мови 3м кожним вухом (травма легкого ступеня).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень є факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, а умовою для такої виплати є поранення (контузія, травма, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини.

Суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються медичними документами, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, задоволенню підлягають вимоги що стосуються нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні: з 23.09.2022 по 18.10.2022, з 16.02.2023 по 13.03.2023; ДОСЦР «Солоний Лиман» з 03.11.2022 по 17.11.2022; МКЛ №21 м. Дніпро з 19.04.2023 по 26.04.2023: в/ч НОМЕР_2 з 17.11.2022 по 16.02.2023; з 13.02.2023 по 19.04.2023, з 26.04.2023 по 01.04.2024.

Водночас, суд вказує, що позовні вимоги, які стосуються нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період серпень 2023 року по березень 2024 р., грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, обгрунтовані наступним чином. Позивач у період з 01.08.2023 року по 01.04.2024 року перебував на лікарняному та у відпустках за станом здоров`я за медичними рекомендаціями на стаціонарному лікуванні. За спірний період позивачу не виплачувалось грошове забезпечення взагалі. Далі по тексту представник позивача зазначає про наявність у позивача права на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні. Підсумовуючи вимоги у цій частині на ст. 20 позовної заяви вказано:

«Враховуючи вищевикладене, бездіяльність Відповідача 1, 3 щодо не нарахування та виплати Позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 03.11.2022 по 01.03.2024 р. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебуванні у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузію, травмою, каліцтвом), пов`язаних із захистом Батьківщини. є протиправними.

Також є протиправними бездіяльність Відповідача 1 щодо виплат грошового забезпечення Позивачу за період з серпня 2023 по березень 2024 року під час перебування останнього на обстеженні та стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_2 .»

Проте, позовна заява не містить достатніх обгрунтувань, а також відповідних доказів щодо нарахування та виплати грошового забезпечення, а також щодо грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік.

Тож, позовні вимоги, які стосуються грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не підлягають задоволенню, зважаючи на їх необгрунтованість.

Щодо індексації грошових доходів за період з 25.02.2022 року по 08.04.2024 року з врахуванням останнього підвищення посадового окладу для займаної посади.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Статтею 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Так, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з п. 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до п.5 Порядку №1078 (проведення індексації грошових доходів населення) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Отже підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Тобто, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Крім того, на момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 №1294, якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до п.13 постанови №1294 вона набрала чинності з 01 січня 2008 року, тобто датою, з якою позивач пов`язує встановлення базового місяця індексації.

Вказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабміну України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01 березня 2018 року.

Проаналізувавши постанову Кабміну України №1294 в період її дії з 01.01.2008 по 01.03.2018, суд вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.

У свою чергу, суд звертає увагу, що згідно наказу Міністерства оборони України №90 від 01.03.2018 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України" з метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, установлено тарифні розряди за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 1 - 22 до наказу, в результаті чого збільшилися посадові оклади військовослужбовців.

Отже, починаючи з березня 2018 року, базовим місяцем для розрахунку індексації є березень 2018 року.

Як встановлено з листи ІНФОРМАЦІЯ_4 №6/3/829 від 14.05.2024 року індексація грошових доходів позивача відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» виплачене у повному обсязі за період з березня 2022 року по грудень 2022 року. Відповідно до Закону України «Про Державний Бюджет України на 2023 рік» виплата індексації грошового забезпечення у 2023 році не передбачена. Для виплата індексації у 2024 році базовим місяцем визначено січень 2024 року. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводишся в разі, коди величина, індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%. На дату звільнення індекс споживчих цій не перевищив поріг індексації, тому індексація у 2024 році не нараховувалася і не виплачувалася.

Водночас позивачем жодним чином не обгрунтовано та не надано власні розрахунки щодо вірного, на його думку, розрахунку індексації грошового забезпечення у період з 25.02.2022 року по 31.12.2022 року.

Судом досліджено Довідку про складові грошового забезпечення №6/1/460 від 17.06.2024 року, надану ІНФОРМАЦІЯ_5 , та встановлено, що відповідачем індексації грошового забезпечення позивачу у період з 01.03.2022 року по 31.12.2022 року здійснювалась із застосуванням березня 2018 року як базового місяця.

Тому позовні вимоги щодо проведення індексації у період з 01.03.2022 року по 31.12.2022 року не підлягають задоволенню, зважаючи на здійснення відповідачем індексації грошового забезпечення позивачу у 2022 році із застосуванням березня 2018 року як базового місяця.

10.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 долучено до матеріалів справи Довідку про складові грошового забезпечення №6/1/460 від 17.06.2024 року, з якої вбачається, що індексація за лютий 2022 року, за період січень 2023 року квітень 2024 року (включно) не нараховувалась.

Водночас, підлягає задоволенню вимога щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача з 25.02.2022 року по 28.02.2022 року включно із застосуванням березня 2018 року як базового місяця.

Щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року.

Судом враховано, що у 2023 році призупинено дію Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення».

Так, відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 року №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що роботодавці звільнені від обов`язку індексувати заробітну плату працівників у 2023 році.

Проведення індексації регулюють Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядок проведення індексації грошових доходів населення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, який розроблено Кабінетом Міністрів України на виконання вимог ч. 2 ст. 6 вказаного Закону.

З огляду на зазначене слідує, що якщо дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» призупинено, то відповідно Порядок проведення індексації грошових доходів населення також не діє протягом 2023 року, у зв`язку з чим позовні вимоги за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року задоволенню не підлягають.

Стосовно індексації за період з 01.01.2024 року по 08.04.2024 року, суд зазначає наступне.

Статтею 39 Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.

Таким чином, Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» та відповідно Порядок проведення індексації грошових доходів населення з 01.01.2024 року діють, з огляду на відсутність зупинення дій вказаних нормативно-правових актів.

Враховуючи вказане, а також те, що у період січень-березень 2024 року позивачу не нараховано грошове забезпечення, то наявні підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за квітень 2024 року, враховуючи базовий місяць - березень 2018 року.

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо невиплати та зобов`язати виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно за період проходження військової служби

Щодо грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період проходження військової служби.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Як встановлено з матеріалів справи, 04.06.2024 року представник позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з заявою (рапортом), який підписано представником позивача, щодо проведення всіх належних розрахунків, які не були нараховані і виплачені при звільненні, зокрема:

6. Видати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що належить до видачі виходячи із закупівельної вартості такого майна.

7. Виплатити ОСОБА_1 на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі виходячи із закупівельної вартості такого майна, компенсацію вартості за не отримане речове майно.

Зважаючи на встановлене, у матеріалах справи відсутні особиста заява / рапорт позивача щодо отримання компенсації за неотримане речове майно.

Щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки з 08.04.2024 року по день фактичної виплати, але не більше як за шість місяців.

Згідно з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 11.08.2021 року в справі №640/9375/20, від 18.11.2021 року в справі №600/1071/20-а, від 02.12.2021 року в справі №120/1873/19-а, від 02.02.2023 року в справі №826/1575/17, при задоволенні позовної вимоги про стягнення/нарахування основної суми, яку не було сплачено працівникові під час звільнення, одночасно наявні підстави і для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України, вимоги щодо якого є похідними від вимог про стягнення основної суми.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002 року №8-рп/2002 щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Отже, при вирішенні питання про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку, слід керуватись загальними нормами КЗпП України, чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За правилами статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

З огляду на те, що при проведенні з позивачем розрахунку при звільненні не було виплачено грошове забезпечення за попередні періоди в належному розмірі ІНФОРМАЦІЯ_5 має виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Щодо зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати повної суми грошового забезпечення при звільненні, за весь час затримки виплати з 08.04.2024 по день фактичної виплати

Щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати повної суму грошового забезпечення при звільненні, за весь час затримки виплати з 14.02.2024 року по день фактичної виплати.

Як зазначено у статті 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року №2050-III (далі - Закон №2050-III) та п. 8 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 (далі - Порядок №159). відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

При цьому, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд згідно частини 5 статті 242 КАС України зобов`язаний врахувати висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, слід зазначити, що в постанові від 11.12.2020 року у справі №200/10820/19-а Верховний Суд дійшов таких висновків:

"…. судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач не звертався до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з вересня 2016 року по квітень 2018 року відповідно до Закону №2050-III та Порядку №159.

Своєю чергою, відповідач не відмовляв позивачу своїм рішенням у виплаті відповідної компенсації.

За змістом ст. 7 Закону №2050-III відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З огляду на те, що у цій справі позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону №2050-III та Порядку №159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.

Отже, суди першої та апеляційної інстанції зробили законний і обґрунтований висновок про відмову у позові.".

У подальшому, зазначений правовий висновок був застосований Верховним Судом і в іншій постанові від 09.06.2021 у справі №240/186/20, в якій суд касаційної інстанції додатково уточнив, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону №2050-III та Порядку №159, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Натомість, судом встановлено, що позивач не звертався до військової частини із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Доказів протилежного ані позивачем ані його представником до суду не надано.

У свою чергу відповідач своїм рішенням (листом, повідомленням) не відмовляв позивачу у виплаті такої компенсації, про що наголосив відповідач у відзиві.

Отже, як наголошувалось судом вище, оскільки відповідно до ст. 7 Закону №2050-ІІІ саме відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку та враховуючи те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону №2050-ІІІ та Порядку №159, а відповідач не відмовляв у виплаті такої компенсації, суд приходить висновку, що право особи наразі порушено не було, а відтак звернення позивача до суд з вимогами про нарахування і виплату компенсації є передчасними.

Подібний правовий висновок викладено також Верховним Судом у постанові від 04.05.2022 року по справі №200/14472/19-а.

Тож відсутні підстави для задоволення позовної заяви в частині компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати повної суми грошового забезпечення при звільненні.

Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, що пов`язані із прибуттям до суду.

Так, за змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1 та 2 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як зазначалося вище, за правилами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Судом встановлено, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн., представником позивача надано:

- Договір від 18.01.2024 року про надання адвокатських послуг;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю;

- ордер серії АЕ №1293834.

Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02.06.2022 року по справі № 380/3142/20, від 02.02.2023 року по справі № 120/4765/21-а.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката потребують належного документального підтвердження, на чому неодноразово наголошував Верховний Суд у судових рішеннях. Визначений у них орієнтир, яким мають керуватися суди нижчих інстанцій при вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу адвоката, головним чином вимагає повного і всебічного дослідження доказів, якими підтверджується надання правничої допомоги, особливо її вартість і оплата. Зважаючи на те, що понесені витрати відшкодовуватиме інша сторона, дослідження цих доказів вимагає ретельного підходу, адже їх стягнення, з одного боку, є компенсацією (певною мірою вимушених) фінансових затрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, але водночас ця компенсація не може бути надмірною. Тож, окрім того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально доведеними, вони мають відповідати також критерію співмірності у розумінні частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. не є підтвердженими належними документами, а тому стягненню з відповідача не підлягають.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 25.02.2022 по 14.06.2022 щодо нарахування ОСОБА_1 , грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року у сумі 2481 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.2018 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 перерахувати ОСОБА_1 за період з 25.02.2022 року по 14.06.2022 року грошове забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року у сумі 2481 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.2018 року.

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо перерахування та доплати ОСОБА_1 за період з 15.06.2022 року по 31.12.2022 року грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року у сумі 2481 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.2018 року

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо перерахування та доплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 року по 30.04.2023 року грошового забезпечення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року у сумі 2684 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.2018 року

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 доплатити ОСОБА_1 за період з 25.02.2022 року по 31.12.2022 року грошове забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року у сумі 2481 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.2018 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та доплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2023 року по 30.04.2023 року грошове забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення, з розрахунку визначення розміру посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року у сумі 2684 грн., на відповідний коефіцієнт відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», у редакції від 01.01.2018 року.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн., та передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 23.09.2022 по 18.10.2022, з 16.02.2023 по 13.03.2023; з 03.11.2022 по 17.11.2022; з 19.04.2023 по 26.04.2023: в/ч НОМЕР_2 з 17.11.2022 по 16.02.2023; з 13.02.2023 по 19.04.2023, з 26.04.2023 по 01.04.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебуванні у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузію, травмою, каліцтвом), пов`язаних із захистом Батьківщини.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн., передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період: 23.09.2022 по 18.10.2022, з 16.02.2023 по 13.03.2023; з 03.11.2022 по 17.11.2022; з 19.04.2023 по 26.04.2023: в/ч НОМЕР_2 з 17.11.2022 по 16.02.2023; з 13.02.2023 по 19.04.2023, з 26.04.2023 по 01.04.2024 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебуванні у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузію, травмою, каліцтвом), пов`язаних із захистом Батьківщини.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 25.02.2022 року по 28.02.2022 року та за квітень 2024 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 25.02.2022 року по 28.02.2022 року включно та квітень 2024 року із застосуванням березня 2018 року як базового місяця.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь час затримки з 08.04.2024 року по день фактичної виплати, але не більше як за шість місяців.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко