Справа № 260/855/25
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 червня 2025 року м. Ужгород№ 260/855/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у судовому засіданні:

представник позивача - Р. Пазина;

представник відповідача - О. Лягера,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство" Ужгородської міської ради до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування індивідуальної податкової консультації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Комунальне підприємство "Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство" Ужгородської міської ради звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, а саме:

Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію № 3967/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 03 листопада 2023 року;

Стягнути з Державної податкової служби України на користь Комунального підприємства "Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство" Ужгородської міської ради судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач, як виконавець окремих завдань Програми благоустрою міста Ужгород на 2018-2022 роки, затвердженої рішенням XVII сесії Ужгородської міської ради VII скликання від 09.11.2017 року № 804, а саме, забезпечення відсутності самовільно встановлених елементів благоустрою (ТПКВКМБ 1216030), забезпечення утримання об`єктів транспортної інфраструктури (горизонтальної розмітки) (ТПКВКМБ 1217442), забезпечення утримання об`єктів транспортної інфраструктури (світлофорних об`єктів) (ТПКВКМБ 1217442), забезпечення утримання об`єктів транспортної інфраструктури (дорожніх знаків) (ТПКВКМБ 1217442), забезпечення поточного функціонування об`єктів транспортної інфраструктури (окремих елементів зливової каналізації) (ТПКВКМБ 1217442), забезпечення поточного функціонування міських шляхів (ТПКВКМБ 1217442) отримує від Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради (до переіменування Департамент міського господарства) фінансову підтримку (субсидію) за рахунок коштів міського бюджету на покриття поточних видатків підприємства для досягнення цілей, визначених Програмою, в тому числі і на придбання матеріалів, палива, виплату заробітної плати тощо.

Бюджетні кошти перераховуються підприємству і, відповідно, використовуються підприємством на поточні видатки за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», про що зазначається у планах використання бюджетних коштів КП «КШЕП» Ужгородської міської ради.

20.01.2022 року КП «КШЕП» Ужгородської міської ради через ГУ ДПС у Закарпатській області, а 31.01.2022 року та 02.02.2022 року засобами електронного зв`язку звернулось до Державної податкової служби України щодо отримання індивідуальної податкової консультації з питання нарахування та сплати податків на додану вартість відповідно до вимог ст. 52 Податкового кодексу України.

Державна податкова служба України листом № 759/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 16.06.2022 року надала позивачу індивідуальну податкову консультацію, не погоджуючись з якою КП «КШЕП» Ужгородської міської ради оскаржило її до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 року у справі № 260/5428/22, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2023 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію № 759/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 16.06.2022 року та зобов`язано Державну податкову службу України повторно розглянути звернення КП «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство» від 20.01.2022 року № 18 (вх. ДПС № 3499/6 від. 02.02.22 року), від 31.01.2022 року № 36 (вх. ДПС № 578/ ІПК/6 від 02.02.2022 та № 1097/ІПК/6 від 02.05.2022 року) з урахуванням висновків суду.

У зв`язку з неотриманням нової індивідуальної податкової консультації, представник Позивача звернувся до Відповідача з адвокатськими запитами від 03.01.2025 року, від 20.01.2025 року та від 28.01.2025 року, у відповідь на які отримав копію індивідуальної податкової консультації № 3967/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 03.11.2023 року.

Позивач вважає, що індивідуальна податкова консультація № 3967/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 03.11.2023 року є протиправною, не враховує висновки суду, зроблені у рішенні від 13.04.2023 року у справі № 260/5428/22.

Також, за твердженням КП «КШЕП» Ужгородської міської ради, спірна індивідуальна податкова консультація не враховує того, що відносини, які виникають між підприємством і органом місцевого самоврядування в особі розпорядника коштів, в частині надання субсидій, трансфертів на виконання бюджетних програм, є бюджетними, мають ознаки невідплатності і безповоротності у розумінні вимог Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерством фінансів України від 2.03.2012 р. № 333, тому отримане підприємством цільове бюджетне фінансування за своїм характером не є компенсацією вартості товарів/послуг, що постачалися, та не є об`єктом оподаткування ПДВ в розумінні п.п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 ПК України.

Зазначає, що отримання підприємством бюджетних коштів за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.02.2025 7 (установам, організаціям)» не є об`єктом оподаткування ПДВ також і тому, що не є ані «постачанням послуг», ані «постачанням товарів» в розумінні п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188 ПК України.

КП «КШЕП» Ужгородської міської ради наполягає, що кошти, які отримуються за рахунок бюджетних асигнувань не можуть визнаватись «послугою» чи «роботою». Вони є лише матеріально-затратним ресурсом, який необхідний для виконання поставлених завдань перед громадою міста Ужгорода та жодним чином не несуть в собі економічних наслідків збагачення чи досягнення прибутковості підприємства.

Також позивач вказує, що оскільки головним розпорядником бюджетних коштів є Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, відносини, що склалися між ними, є не договірними, а бюджетними та мають ознаки невідплатності і безповоротності. Тому отримане підприємством цільове бюджетне фінансування за своїм характером не є компенсацією вартості товарів/послуг, що постачалися, та не є об`єктом оподаткування ПДВ.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

21.03.2025 року Державною податковою службою України подано відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, як безпідставних. Заперечуючи проти позову відповідач вказує на те, що зміст оскаржуваної індивідуальної податкової консультації відповідає позиції Міністерства фінансів України, викладеній у листі від 21.09.2023 № 11310-09-62/25689, згідно з яким кошти, які надходять платникам податку (комунальним підприємствам) за КЕКВ 2610, фактично є оплатою за послуги, які надаються такими платниками у рамках виконання відповідних бюджетних програм.

ДПС України вказує, що ПК України не виключає з числа об`єктів оподаткування ПДВ товари/послуги, які постачаються платниками податків одержувачами бюджетних коштів. Ним також не передбачено і те, що спосіб і механізм оплати поставлених платником податків послуг/ робіт (за рахунок бюджетних коштів чи ні) впливає на виникнення об`єкта оподаткування ПДВ за операціями з постачання товарів/послуг.

Разом з тим ПК України встановлено, що джерело оплати товарів/послуг впливає на дату визначення податкових зобов`язань з ПДВ. При цьому виникнення об`єкта оподаткування ПДВ та нарахування податкових зобов`язань з ПДВ не залежить від того, на які цілі будуть витрачені отримувачем такі кошти (виплата заробітної плати працівникам, сплата податків, придбання товарів/послуг тощо).

Відповідач зазначає, що норми пп. 196.1.6 пункту 196.1 статті 196 розділу V ПК України стосуються операцій з виплат у грошовій формі, зокрема заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), субсидій, дотацій за рахунок бюджетів та, відповідно, не можуть застосовуватися до будь-яких інших операцій (у тому числі операцій із отримання грошових коштів у вигляді бюджетного фінансування). Тобто, операція з вказаних вище виплат не буде об`єктом оподаткування ПДВ згідно у суб`єкта, який здійснює їх виплату, а не у суб`єкта господарювання, який отримує такі кошти.

Стверджує, що бюджетні кошти, що отримуються платником ПДВ (комунальним підприємством) від розпорядників таких коштів, можуть бути за своєю економічною сутністю як безпосередньо оплатою (компенсацією) вартості поставлених таким платником (комунальним підприємством) товарів/послуг їх замовнику (наприклад територіальній громаді), так і грошовими коштами, отриманими на безповоротній основі (без умови постачання тих чи інших товарів/послуг у межах чи поза межами відповідних бюджетних програм) виключно для використання у власній господарській діяльності на визначені цілі (наприклад: виплату заробітної плати, придбання предметів, матеріалів, обладнання, оплату послуг (комунальних послуг та енергоносіїв), видатки на відрядження тощо).

За твердженням ДПС України, якщо грошові кошти (у тому числі бюджетні кошти) за своєю економічною сутністю є оплатою вартості послуг (робіт), поставлених (що будуть поставлені у майбутньому) безпосередньо платником ПДВ (комунальним підприємством) покупцю / замовнику (розпоряднику бюджетних коштів), у тому числі і у випадку, якщо замовником є територіальна громада, а платник ПДВ (комунальне підприємство) виступає виконавцем заходів у межах відповідних бюджетних програм, то такі грошові кошти (бюджетні кошти) підлягають включенню до бази оподаткування ПДВ операцій платника ПДВ (комунального підприємства) з постачання послуг (робіт) покупцю / замовнику (розпоряднику бюджетних коштів), які є об`єктом оподаткування ПДВ та оподатковуються ПДВ за відповідною ставкою.

Вважає, що спірна індивідуальна податкова консультація містить чітке обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, а висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства не суперечить нормам Кодексу. Оскільки інше (суб`єктивне) розуміння платником змісту тієї чи іншої норми, невиправданість висновків індивідуальної податкової консультації не свідчить про неправильність висновків контролюючого органу, це не є підставою для визнання такої податкової консультації протиправною.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задоволити, з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву та просила суд відмовити у задоволенні позову, як безпідставному.

Заслухавши представників позивача та відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Частина друга статті 19 Конституції України покладає на органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб обов`язок діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначеннями пп. 14.1.172 та пп. 14.1.172-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова консультація індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом; індивідуальна податкова консультація роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до п.п. 52-1 та 51-2 ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній або письмовій формі. Індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, обов`язково повинна містити назву - податкова консультація, реєстраційний номер в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства (п. 52.3 ст. 52 ПК України).

У відповідності до п.53.2 ст.53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії які на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

В індивідуальній податковій консультації № 3967/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 03.11.2023 року ДПС України з покликанням на п. 185.1 ст. 185 ПК України, яка визначає об`єкт оподаткування ПДВ, п. 188.1 ст. 188 ПК України, яка визначає базу оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, п. 187.1 ст. 187 ПК України, яка встановлює дату виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, пп. 196.1.1 п. 196.1 ст. 196 ПК України, яка визначає операції, що не є об`єктом оподаткування ПДВ, дійшла до висновку, що наразі ПКУ визначено, що операції з постачання/виконання платниками податків (комунальними підприємствами) послуг/робіт, які вони фактично постачають покупцям/замовникам (розпоряднику бюджетних коштів, територіальній громаді, тощо) у межах виконання відповідних бюджетних програм та за виконання яких отримують з бюджету кошти (або постачають/виконують такі послуги/роботи безоплатно), у розумінні п. 185.1 ст. 185 розділу V ПК України є об`єктом оподаткування ПДВ, оскільки такі операції відповідають визначенню операцій з постачання послуг, наданому пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 розділу І ПК України та оподатковуються ПДВ, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 188.1 ст. 188 V ПК України, а саме, виходячи з договірної вартості таких послуг/робіт.

Згідно з пп. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 Податкового Кодексу України (далі ПК України), виплати у грошовій формі заробітної плати (інших прирівняних до неї виплат), а також пенсій, стипендій, субсидій, дотацій за рахунок бюджетів або Пенсійного фонду України чи інших фондів загальнообов`язкового соціального страхування (крім тих, що надаються у майновій формі) не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Судом встановлено, що бюджетні кошти перераховуються підприємству і, відповідно, використовуються ним на поточні видатки за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», про що зазначається у планах використання бюджетних коштів КП «КШЕП» Ужгородської міської ради.

Згідно з п. 1.5 розділу 1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерством фінансів України від 12.03.2012 р. № 333 (далі Інструкція № 333), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів здійснюються за кодом видатків бюджету 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)».

Пунктом 1.6 Інструкції №333 визначено, що субсидії це усі невідплатні поточні виплати підприємствам, які не передбачають компенсації у вигляді спеціально обумовлених виплат або товарів і послуг в обмін на проведені платежі, а також видатки, пов`язані з відшкодуванням збитків державних підприємств; трансфертні платежі - невідплатні та безповоротні платежі, які не є придбанням товарів чи послуг, наданням кредиту або виплатою непогашеного боргу.

Відповідно до пп. 2.4.1 Інструкції №333 до коду 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» відносяться: субсидії підприємствам (установам та організаціям), поточні видатки одержувачів бюджетних коштів; дотації сільськогосподарським товаровиробникам; субсидії на покриття збитків підприємств, фінансову підтримку підприємств на безповоротній основі, а також інші субсидії; відшкодування відсотків за користування кредитами; державна підтримка громадських організацій; поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям); гранти, що надаються на безоплатній та безповоротній основі для реалізації проектів.

Отже, надання субсидій не пов`язане з компенсацією вартості товарів і послуг, в обмін на проведені платежі, тобто не є операцією з оплати товарів/послуг.

У разі придбанні товарів/послуг відповідно до п. 2.2 Інструкції № 333, застосовується код бюджетної класифікації 2200 «Використання товарів і послуг», за якою здійснюється оплата поточних видатків, оплата послуг, придбання матеріалів і предметів, які не беруться на облік як основні засоби (код 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар», код 2220 «Медикаменти та перев`язувальні матеріали», код 2230 «Продукти харчування», код 2240 «Оплата послуг (крім комунальних)», код 2250 «Видатки на відрядження», код 2260 «Видатки та заходи спеціального призначення», код 2270 «Оплата комунальних послуг та енергоносіїв», код 2280 «Дослідження і розробки, окремі заходи по реалізації державних (регіональних) програм»).

У той же час, позивач не отримував бюджетне фінансування за кодом класифікації 2200.

КП «КШЕП» Ужгородської міської ради отримує цільові кошти відповідно до затверджених Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради планів використання бюджетних коштів підприємства. Такі плани містить розподіл бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі розпорядника коштів, на заробітну плату; нарахування на заробітну плату; предмети, матеріали, обладнання та інвентар; медикаменти та перев`язувальні матеріали; оплата послуг (крім комунальних); видатки на відрядження; оплату комунальних послуг та енергоносіїв; інші поточні видатки, що безпосередньо пов`язані зі здійсненням підприємством основної статутної діяльності.

Планами використання бюджетних коштів КП «КШЕП» Ужгородської міської ради не передбачено фінансування за рахунок отриманої субсидії (чи за рахунок інших джерел) видатків на сплату податку на додатну вартість, нарахованого на таку отриману субсидію.

Отже, у розумінні пп. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 ПК України будь-які субсидії, які надаються за кодом бюджетної класифікації 2600, не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Даний висновок кореспондується з тим, що законодавчо визначений термін «субсидія» взагалі не передбачає оплатності, у вигляді компенсації вартості товарів/послуг, що придбавалися у суб`єктів господарювання, у тому числі платників податку на додану вартість, та є фінансуванням поточних бюджетних видатків.

Облік поточного бюджетного фінансування в податковому обліку здійснюється у складі доходів платника податку в повному обсязі.

Підпунктом 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України передбачено, що прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з п. 17 П(С)БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14.12.1999 № 860/4153 отримане цільове фінансування (у тому числі кошти, вивільнені від оподаткування у зв`язку з наданням пільг з податку на прибуток підприємств) визнається доходом протягом тих періодів, в яких були зазнані витрати, пов`язані з виконанням умов цільового фінансування.

За таких обставин, відносини, які виникають між підприємством і органом місцевого самоврядування в особі розпорядника коштів, в частині надання субсидій, трансфертів на виконання бюджетних програм, є бюджетними, мають ознаки невідплатності і безповоротності в розумінні вимог Інструкції №333, тому отримане підприємством цільове бюджетне фінансування за своїм характером не є компенсацією вартості товарів/послуг, що постачалися, та не є об`єктом оподаткування ПДВ в розумінні п.п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 ПК України.

Пункт 185.1 ст. 185 ПК України як об`єкти оподаткування ПДВ визначає операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на ми гній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відтак, отримання підприємством бюджетних коштів за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» не є об`єктом оподаткування ПДВ також і тому, що не є ані «постачанням послуг», ані «постачанням товарів» в розумінні п. 185.1 ст, 185, п. 188.1 ст. 188 ПК України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1 ст. 1 ПК України).

Порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг врегульовано ст. 188 ПК України, відповідно до п. 188.1 якої база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань (абз. 6 п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Отже, ПК України як базу оподаткування ПДВ визначає договірну вартість операцій з постачання товарів або послуг.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Судом встановлено, що між КП КШЕП Ужгородської міської ради та Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради відсутні договірні відносини, предметом яких є фінансова підтримка (субсидія) за кодом бюджетної класифікації 2610 Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям).

Відповідно до ст. 1 Бюджетного кодексу України ним регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 91 БК України визначено, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать видатки на виконання місцевих програм розвитку житлово-комунального господарства та благоустрою населених пунктів.

Одержувач бюджетних коштів це суб`єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету (п. 38 ст. 2 БК України).

У відповідності до ст. 22 БК України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників. Якщо згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

Отже, головним розпорядником бюджетних коштів є Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, що прямо вказано у вище згаданих рішеннях Ужгородської міської ради і від якого безпосередньо підприємство отримує вказану вище фінансову підтримку.

При цьому укладання договорів на виконання робіт з програм благоустрою з подальшим підписанням акту виконаних робіт/наданих послуг між розпорядником та одержувачем коштів чинним законодавством не передбачено.

Відсутність договорів, а також первинних документів, предметом яких є фінансова підтримка (субсидія) за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)» не дає підстав для відображення таких операцій у податковому обліку як таких, що оподатковуються ПДВ.

Отже, відносини, які виникають між підприємством і органом місцевого самоврядування в особі розпорядника коштів, в частині надання субсидій, трансфертів на виконання бюджетних програм, є бюджетними, мають ознаки невідплатності і безповоротності у розумінні вимог Інструкції №333, тому отримане підприємством цільове бюджетне фінансування за своїм характером не є компенсацією вартості товарів/послуг, що постачалися, та не є об`єктом оподаткування ПДВ в розумінні п.п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 ПК України, п. 185.1 ст. 185 ПК України.

Закарпатський окружний адміністративний суду у рішенні від 13.04.2023 року у справі № 260/5428/22 за позовом КП КШЕП Ужгородської міської ради до ДПС України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації № 759/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 16.06.2022 року, яке залишено без змін постановою Восьмого адміністративного апеляційного суду від 27.07.2023 року, зробив наступні висновки:

«У даному випадку головним розпорядником бюджетних коштів є Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, що прямо вказано у вище згаданих рішеннях Ужгородської міської ради і від якого безпосередньо підприємство отримує вказану вище фінансову підтримку.

При цьому укладання договору на виконання робіт з програм благоустрою з подальшим підписанням акту виконаних робіт/наданих послуг між розпорядником та одержувачем коштів чинним законодавством не передбачено та прямо суперечить вищенаведеним нормам бюджетною законодавства.

Судом в ході розгляду справи, встановлено, що між КП «КШЕП» Ужгородської міської ради та Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради (до перейменування - Департамент міського господарства) відсутні будь-які укладені договори та не складаються двосторонні акти виконаних робіт (наданих послуг), предметом яких є фінансова підтримка (субсидія) за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)». Чинним бюджетним законодавством не передбачено складення і підписання головним розпорядником відповідних бюджетних коштів будь-яких документів первинного бухгалтерського обліку (як-от. акти виконаних робіт, договори тощо).

Відтак, у Позивача відсутні будь-які укладені договори та не будуть складатися будь-які первинні документи (двосторонні акти виконаних робіт (наданих послуг) тощо, предметом яких є фінансова підтримка (субсидія) за кодом бюджетної класифікації 2610 «Субсидії та поточні трансферти підприємствам (установам, організаціям)», що не дає підстав для відображення таких операцій у податковому обліку як таких, що оподатковуються ПДВ.

Отже, відносини, які виникають між підприємством і органом місцевого самоврядування в особі розпорядника коштів, в частині надання субсидій, трансфертів на виконання бюджетних програм, є бюджетними, мають ознаки невідплатності і безповоротності у розумінні вимог Інструкції №333, тому отримане підприємством цільове бюджетне фінансування за своїм характером не є компенсацією вартості товарів/послуг, що постачалися, та не є об`єктом оподаткування ПДВ в розумінні п.п. 196.1.6 п. 196.1 ст. 196 ПК України, п. 185.1 ст. 185 ПК України».

У відповідності до ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Проте, ДПС України надано індивідуальну податкову консультацію № 3967/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 03.11.2023 року без врахування вказаних вище висновків Закарпатського окружного адміністративного суду.

Надаючи оцінку спірній індивідуальній податковій консультації, суд не бере до уваги лист Міністерства фінансів України від 21.09.2023 № 11310-09-62/25689, оскільки відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», загальнообов`язковими актами міністерств, виданих у межах їх повноважень, є накази, які підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Відтак, листи Міністерства фінансів України не є нормативно-правовими актами.

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 25.04.2023 у справі № 420/1242/22 та від 03.06.2025 року у справі № 280/7764/24.

За таких обставин суд приходить до переконання, що висновки податкового органу про необхідність оподаткування податком на додану вартість відповідних операцій позивача не відповідає вимогам чинного законодавства і суперечить правовій природі відносин, що виникають в процесі отримання позивачем бюджетного фінансування (субсидії).

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем вказаного обов`язку не виконано.

Доводи відповідача про правомірність своїх дій спростовано наведеним вище аналізом чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, оскаржувана індивідуальна податкова консультація підлягає скасуванню, оскільки не містить чітких відповідей на поставленні позивачем запитання, з урахуванням саме фактичних обставин, зазначеним у зверненні Позивача, а також не враховує висновки, викладені у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 року у справі № 260/5428/22.

Що стосується строку звернення до суду, то суд вказує зазначає наступне.

За визначенням ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 колегія

суддів зазначила, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/5428/22 від 13.04.2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2023 року, визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію № 759/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 16.06.2022 року та зобов`язано Державну податкову службу України (, м. Київ, Львівська площа,8) повторно розглянути звернення КП «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство» Ужгородської міської ради від 20.01.2022 року № 18 (вх. ДПС № 3499/6 від. 02.02.22 року) та від 31.01.2022 року № 36 (вх. ДПС № 578/ІПК/6 від 02.02.2022 та № 1097/ІПК/6 від 02.05.2022 року) з урахуванням висновків суду.

Відповідно до абз. 2 п. 53.2 ст. 53 ПК України скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію (абз. 3 п. 53.2 ст. 53 ПК України).

Проте, КП «КШЕП» Ужгородської міської ради індивідуальної податкової консультації на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.04.2023 року у справі № 260/5428/22 у вказані вище строки Відповідачем надіслано не було.

Як вбачається із матеріалів справи примірник індивідуальної податкової консультації № 3967/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 03.11.2023 року було отримано позивачем тільки 31.01.2025 року у відповідь на адвокатські запити його представника № 452/АО-2 від 03.01.225 року, від 20.01.2025 року та від 28.01.2025 року. Доказів зворотнього відповідач суду не надано, а відтак суд вказує на те, що строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн., який належить йому компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 72-73, 76-77, 143, 243-246, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Комунального підприємства "Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство" Ужгородської міської ради до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування індивідуальної податкової консультації - задоволити.

Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію №3967/ІПК/99-00-21-03-02-06 від 03 листопада 2023 року.

Зобов`язати Державну податкову службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) повторно розглянути звернення Комунального підприємства «Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство» Ужгородської міської ради (88006, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Проектна, 3, код ) від 20.01.2022 року № 18 (вх. ДПС № 3499/6 від. 02.02.22 року ) та від 31.01.2022 року № 36 (вх. ДПС № 578/ ІПК/6 від 02.02.2022 та № 1097/ІПК/6 від 02.05.2022 року ) з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, код ЄДРПОУ - 43005393) на користь Комунального підприємства "Комунальне шляхово-експлуатаційне підприємство" Ужгородської міської ради (88006, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Проектна, буд. 3, код ЄДРПОУ - 03328362) судовий збір у розмірі 3028,00 (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок), що сплачений згідно платіжної інструкції №17 від 14 лютого 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.06.2025 року.

СуддяС.А. Гебеш