Справа № 420/11575/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати противоправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоди роботи, а саме: з 17.08.1979-29.04.1980 в Мостострой №1 Мостоотряд №23, з 07.10.1989- 21.10.1996 в Тираспільському ДБК та з 09.12.1996-31.12.1997 в ТОВ СП "Панком";

зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.02.2022 р. та зарахувати до його страхового стажу періоди роботи, а саме: з 17.08.1979-29.04.1980. в Мостострой №1 Мостоотряд №23, з 07.10.1989-21.10.1996 в Тираспольському ДБК та з 09.12.1996-31.12.1997 в ТОВ СП "Панком".

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 06.02.2022 ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виходячи з страхового стажу 31 рік 1 місяць 4 дні. Із відповіді ГУ ПФУ в Одеській області від 30.01.2024 на адвокатський запит позивачу стало відомо, що до страхового стажу не було зараховано майже 9 років стажу, а саме - період роботи позивача у Тираспольському ДБК з 07.07.1989-16.01.1995 оскільки відсутня дата наказу про звільнення, період роботи з 17.08.1979-29.04.1980 в Мостострой №1, Мостоотряд №23, не врахований період роботи з 09.12.1996-31.12.1997 в СП у вигляді ТОВ "Панком", хоч позивач при поданні заяви про призначення пенсії в 2022 році надавав усі документи, зокрема, трудову книжку НОМЕР_1 та дублікат трудової книжки НОМЕР_2 . У зв`язку із втратою позивачем трудової книжки, 30.10.1996 був виготовлений дублікат трудової книжки серії НОМЕР_2 , до якого внесені всі відомості про попередні періоди роботи позивача. Записи дублікату трудової в частині періодів роботи позивача вчинені акуратно, з них можна точно встановити про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії. Крім того, на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення досліджуваного документу, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Ухвалою від 22.04.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду копію пенсійної справи ОСОБА_1 , пояснення причин не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 17.08.1979 - 29.04.1980, з 07.10.1989 по 21.10.1996, з 09.12.1996 по 31.12.1997.

02.05.2024 до суду від Головного управління ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Черкаській області. Просить залучити ГУ ПФУ в Черкаській області. Відповідач зазначає, що 21.01.2024 на адресу Головного управління ПФУ в Одеській області надійшов адвокатський запит щодо надання роз`яснень стосовно пенсійного забезпечення, Головне управління листом-відповіддю на адвокатський запит від 30.01.2024 за вих. № 61500-0306-8/15030 було надано роз`яснення стосовно пенсійного забезпечення позивача та копії витребуваних документів. Звертає увагу суду на те, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом 13.04.2024, при цьому позовні вимоги стосуються перерахунку пенсії з 06.02.2022, що виходить за межі шестимісячного строку, встановленого ст.122 КАС України. Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість звернутися своєчасно до Головного управління ПФУ в Одеській області.

Щодо позовної вимоги позивача в частині зарахування до його страхового стажу періодів роботи, а саме: з 17.08.1979 - 29.04.1980 в Мостострой №1, Мостоотряд №23, з 07.10.1989 - 21.10.1996 в Тираспільському ДБК та з 09.12.1996-31.12.1997 в ТОВ СП "Панком" відповідач зазначає наступне. До страхового стажу позивача не зараховані наступні періоди: період роботи з 17.08.1979 по 29.04.1980, оскільки в записі про звільнення наявне виправлення; період роботи з 04.10.1989 по 21.10.1996, оскільки не завірено печаткою; період роботи з 09.12.1996 по 31.12.1997, оскільки назва підприємства не співпадає з назвою підприємства, печаткою якої було засвідчено запис, період з 01.01.1998 по 02.01.2000 враховано на підставі даних з ОК-5.

Відповідно до п.2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (надалі по тексту Інструкція № 162), у разі необхідності адміністрація підприємства видає робітникам та службовцям на їхнє прохання завірені виписки відомостей про роботу з трудових книжок. Відповідно до 2.7. Інструкції № 162 якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а за його відсутності - організацією, що стоїть вище, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство. Вищезазначені приписи узгоджуються з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі по тексту Інструкція № 58) чинною на сьогоднішній день.

Трудова книжка позивача заповнена з порушенням вимог вказаних Інструкцій, як наслідок у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області були відсутні підстави для врахування спірних періодів до страхового стажу. Отже, відмовляючи у зарахуванні спірних періодів до страхового стажу позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області діяло в межах чинного законодавства.

Проте неналежне заповнення трудової книжки не позбавляє особу права на зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу. Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058. Пп. 2 п. 2.1 Розділу ІІ зазначеного Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі по тексту - Порядок № 637). Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3, 17 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Отже, чинним законодавством України передбачено можливість підтвердження трудового стажу у разі відсутності відповідних записів або неправильних чи неточних записів у трудовій книжці. Проте, жодних допустимих доказів, передбачених п. 3 Порядку № 637 позивачем до Головного управління ПФУ в Одеській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаського області під час звернення за призначенням пенсії надано не було. Окремо відповідач звертає увагу суду, що а ні позивач, а ні його представник не звертались до Головного управління з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням спірних періодів. А отже, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Позовна вимога позивача в частині зобов`язання Головне управління здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.02.2022 не підлягає задоволенню також з тих підстав, що судом не може прийматися відповідне рішення, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження ПФУ.

В додаткових поясненнях , які надійшли до суду 19.06.2024, позивач обгрунтовує звернення до суду тільки в квітні 2024 року тим, що позивач звернувся до ПФУ через електронний кабінет, надіславши усі необхідні для цього документи. Приблизно в листопаді-грудні 2021р. його запросили до ПФУ, де він надав додаткові документи для призначення пенсії. Після подання документів співробітники пенсійного органу повідомили, що позивачу потрібно чекати зарахування пенсії у середньому два-три місяці. Перші пенсійні виплати він отримав в лютому 2022р. , в подальшому був введений воєнний стан в Україні . Через постійні ракетні обстріли України, був вимушений евакуюватися в безпечне місце. звернувшись за правовою допомогою до адвоката 25.12.2023. На адвокатський запит від 24.01.2024 була отримана 23.02.2024 відповідь, що спірні періоди не були враховані. Таким чином, початок перебігу процесуального строку звернення до адміністративного суду з цим позов слід пов`язувати саме з отриманням листа від 30.01.2024 № 1500-0306-8/15030. Враховуючи вищевикладене та те, що позивач є пенсіонером, за доцільне є поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 22.05.2025 суд зобов`язав Головне управління ПФУ в Одеській області протягом десяти днів з дня отримання ухвали надати суду: документальне підтвердження того, що заява ОСОБА_1 про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Черкаській області, копія адвокатського запиту від 24.01.2024, копію рішення про призначення пенсії ОСОБА_1

04.06.2025 ГУ ПФУ в Одеській області надано до суду копію пенсійної справи ОСОБА_1 , доказів того, що заява позивача про призначення пенсії за віком була розглянута Головним управлінням ПФУ в Черкаській області суду не надано.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

З 06.02.2022 ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком згідно його заяви від 18.02.2022 за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виходячи з страхового стажу 31 рік 1 місяць 4 дні.

21.01.2024 на адресу Головного управління ПФУ в Одеській області надійшов адвокатський запит щодо надання роз`яснень стосовно пенсійного забезпечення, Головне управління листом-відповіддю на адвокатський запит від 30.01.2024 за вих. № 61500-0306-8/15030 було надано роз`яснення стосовно пенсійного забезпечення позивача та копії витребуваних документів.

Із відповіді ГУ ПФУ в Одеській області на адвокатський запит позивачу стало відомо, що до страхового стажу не було зараховано період роботи позивача у Тираспольському ДБК з 07.07.1989-16.01.1995, оскільки відсутня дата наказу про звільнення. До відповіді доданий розрахунок страхового стажу 31 рік 1 місяць 4 дні.

Виходячи з розрахунку стажу та відомостей трудової книжки НОМЕР_1 , дублікату трудової книжки НОМЕР_2 до загального стажу увійшли періоди роботи: 09.05.1980 - 21.05.1983 ( військова служба), 02.08.1983 - 29.09.1983 , 04.10.1998 - 31.12.2003, 01.01.2004 - 31.08.2004, 01.09.2004 - 30.11.2004, 12.12.2004 - 31.12.2004, 01.01.2005 - 29.02.2012, 01.03.2012 - 31.08.2015 ,01.09.2015 - 31.05.2021, 09.06.2021 - 31.01.2022.

З наданого розрахунку позивач дізнався, що крім періоду роботи позивача у Тираспольському ДБК з 07.07.1989-16.01.1995, не був зарахований стаж роботи 17.08.1979-29.04.1980 в Мостострой №1, Мостоотряд №23, та 09.12.1996-31.12.1997 в СП у вигляді ТОВ "Панком".

Сторони не заперечують , що до страхового стажу позивача не був зарахований період : 17.08.1979 -24.04.1980 тесляром 3 розряду Мостоотряду № 23 Мостостроя №1, 04.10.1983 - 21.10.1996 робочій, водій в дирекції будівельної бази індустріального домобудівництва ( з лютого 1984 перейменоване в ТДСК), з 09.12.1996-31.12.1997 водієм в СП у вигляді ТОВ "Панком".

Позивач вважає, що не врахування даних періодів роботи вплинуло на розмір його пенсії, тому звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Вказане право деталізоване у Законах України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон №1788-XII) та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (також Закон №1058-IV).

Згідно ст. 1 Закону № 1058-IV громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частина 1 статті 44 Закону № 1058- IV передбачає, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, - до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

У частині першій статті 48 Кодексу законів про працю України зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

До 01.01.2004 страховий стаж зараховується на підставі записів у трудовій книжці, або на підставі документів, передбачених Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 (далі Порядок № 637). Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абзацу 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону № 1788-XII та Порядку № 637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 4.3 Порядку передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт).

Пунктом 4.2 Порядку передбачено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу, у разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Згідно пункту 4.7 Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач надав суду копію рішення Суворовського об`єднання управління ПФУ в м. Одесі № 77 від 14.03.2022 про призначення пенсії за віком. Доказів того, що що заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Черкаській області, суду не надано.

Згідно розрахунку стажу, доданого до рішення № 77 від 14.03.2022, страховий стаж склав 31 рік 4 дні.

Позивачем на підтвердження стажу роботи було надано відповідачу трудову книжку № НОМЕР_1 та дублікат трудової книжки НОМЕР_2 , дублікат був заведений 30.10.1996, до дублікату внесені відомості про попередні періоди роботи позивача.

На звернення представника позивача щодо того, які періоди були включені до страхового стажу, відповідач пояснив, що до страхового стажу не був зарахований період період роботи з 04.10.1989 по 21.10.1996, оскільки не завірено печаткою.

Натомість у відзиві на позовну заяву відповідач пояснив , що також не були зараховані і інші періоди:

- з 17.08.1979 по 29.04.1980, оскільки в записі про звільнення наявне виправлення;

- період роботи з 09.12.1996 по 31.12.1997, оскільки назва підприємства не співпадає з назвою підприємства, печаткою якої було засвідчено запис,

Судом досліджено докази, надані у справі, та встановлено, що з 17.08.1979 позивач був зарахований тесляром 3-го розряду у Мостоотряд № 23 Мостостроительного треста № 1 (мовою оригіналу) , в подальшому 30.01.1980 переведений водієм, 24.04.1980 звільнений у зв`язку з призовом в Радянську Армію наказом № 58 від 24.04.1980.

Дійсно, в записі № 3 трудової книжки у даті звільнення другий знак двозначного числа звільнення має виправлення (або 24.04.1980 або 29.04.1980), яке не завірено належним чином.

Відповідно до п.2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (надалі по тексту - Інструкція № 162), яка діяла на час заповнення трудової книжки, у разі необхідності адміністрація підприємства видає робітникам та службовцям на їхнє прохання завірені виписки відомостей про роботу з трудових книжок. Відповідно до 2.7. Інструкції № 162 якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а за його відсутності - організацією, що стоїть вище, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство. Виправлені відомості повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У випадку втрати наказу або розпорядження або невідповідності їх роботі, яка фактично виконувалась , виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, які підтверджують виконання робіт.( п. 2.8). В розділах "Відомості про роботу", закреслення раніш внесених неточних або неправильних записів не допускається. При необхідності , наприклад, зміни запису відомості про роботу після вказівки відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться "Запис за № таким-то є недійсною (2.9)

Аналогічні приписи містить і Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України за № 58 від 29 липня 1993р. , яка діє на теперішній час. Так, п. 2.8 Інструкції № 58 встановлено, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

П. 18 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу, несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. У подальшому аналогічні норми встановлені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993.

Виправлена дата збігається з датою наказу про звільнення, тому на думку суду допущені виправлення не свідчать про недійсність трудової книжки в цілому та не можуть слугувати підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист стосовно питань зарахування до трудового стажу періоду роботи для призначення пенсії. Суд приймає до уваги, що підприємство входило до Міністерства транспортного будівництва СРСР, яке за значним терміном часу не існує, тому позивач позбавлений можливості звернення до підприємства за внесенням виправлень. В даному випадку відповідач не позбавлений права застосувати по аналогії таку норму права, яка передбачена п. 27 Порядку № 637, що у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Щодо періоду роботи з 04.10.1989 по 21.10.1996, то позивач працював в "Дирекции строящейся базы индустриального домостроения" (мовою оригіналу), яке в 1984 році перейменоване в Тираспольський ДСК, куди працевлаштувався ще 04.10.1983 робочим 3 розряду по обслуговуванню контейнерної лінії формовочного цеху (запис №8), є запис № 10 про присвоєння кваліфікації формувальника 4 розряду з 30.04.1986, запис № 11 від 01.10.1987 "у зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати праці встановлений 4 роз. формувальника", запис №12 від 15.12.1987 "переведений сл. сантехніком 3 розряду цех ХПД", запис №13 від 06.07.1989 про переведення на посаду водія ГЗ 24-01 3 класу, запис № 14 з 01.09.1991 переведення слюсарем компрес.установок.

В трудовій книжці є запис № 15 про звільнення наказом №3к 16.01.1995 за скороченням штатів, завірений підписом працівника ОК та печаткою. Далі в трудовій книжці є запис про скасування наказу № 3к наказом № 179к від 01.09.1995, який ніким не завірений.

У дублікаті трудової книжки НОМЕР_2 , яка була оформлена Тираспольським ДСК 30.10.1996, продубльовані записи про періоди роботи на Тираспольському ДСК, але не в повному обсязі. Відсутній запис про переведення з 01.09.1991 з посади водія на посаду слюсаря компрес установок, запис № 15 про звільнення наказом №3к 16.01.1995 за скороченням штатів, запис про скасування наказу № 3к наказом № 179к від 01.09.1995. В дублікат трудової книжки добавлений запис № 6 про звільнення з 21.10.1996 з роботи за власним бажанням, завірений посадовою особою відділу кадрів та печаткою (прізвище посадової особи не зазначено).

Відповідачем була врахована частина стажу в Тираспольському ДСК з 04.10.1983 по 06.07.1989, а частина з 06.07.1989 по 21.10.1996 ні, з посиланням на "не завірено печаткою". Судом встановлено, що в дублікаті трудової книжки НОМЕР_2 продубльовані записи про періоди роботи, а запис № 6 про звільнення 21.10.1996 завірений як підписом посадової особи так і печаткою підприємства.

Також стаж роботи підтверджується довідкою ЗАТ "Завод домостроительных конструкций" м. Тираспіль Придніпровської Молдавської республіки № 78 від 28.06.2019 про зарплату 04.10.1983 - 21.10.1996 та про сплату страхових внесків в єдиний державний фонд соціального страхування 1992 - 1996 рр., які знаходяться в матеріалах пенсійної справи.

Та обставина, що Придністровська Молдавська Республіка не входить до складу держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав відповідно до Угоди від 13.03.1992 року про гарантії прав учасників щодо пенсійного забезпечення суд до уваги не бере та зазначає, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємствах, які знаходяться в невизнаній республіці не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Відтак, у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані Намібійські винятки, відповідно до яких документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У рішенні Європейського суду з прав людини Мозер проти Республіки Молдови та Росії від 23.02.2016 суд констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними и документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим.

Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Щодо періоду роботи з 09.12.1996 по 31.12.1997 водієм в СП "Панком" у вигляді ТОВ, то причиною не зарахування усього стажу відповідач у відзиві на позов вказує - назва підприємства не співпадає з назвою підприємства, печаткою якої було засвідчено запис. Судом встановлено, згідно запису № 7 в дублікаті трудової книжки про прийняття на роботу з 09.12.1996 водієм ( наказ № 48-96к від 09.12.1996) та про звільнення 02.01.2000 по переводу в СП "Панком-Юг" ( наказ № 16К-99 від 30.12.1999) завірений начальником відділу кадрів В.М. Щадних та печаткою підприємства, а тому скорочена назва в дублікаті трудової книжки найменування роботодавця СП "Панком" не є суттєвим порушенням правил ведення трудової книжки, достатнім для неврахування трудового стажу.

Суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Відповідачу слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи, за наявності у трудовій книжки відомостей достатніх у своїй сукупності для визначення конкретного періоду роботи, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення організаційно-розпорядчих документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, в тому числі вирішення питання щодо призначення пенсії за віком.

Суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У цьому випадку, орган Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинний діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Отже, вимоги позивача про визнання противоправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи, а саме: з 17.08.1979-29.04.1980 в Мостострой №1, Мостоотряд №23, з 07.10.1989 - 21.10.1996 в Тираспольському ДБК та з 09.12.1996-31.12.1997 в ТОВ СП "Панком"; є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.02.2022 та зарахувати до його страхового стажу невраховані періоди роботи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідач посилається на те, що позовна вимога позивача, в частині зобов`язання Головне управління здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.02.2022 не підлягає задоволенню також з тих підстав, що судом не може прийматися відповідне рішення, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження ПФУ.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". При цьому дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року у справі № 816/303/16.

У межах цієї справи, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки зобов`язаний за конкретних фактичних обставин діяти за законом, а не на власний розсуд. Підстави, за яких орган ПФУ відмовив у зарахування до страхового стажу позивача певних періодів роботи суд визнав протиправними, тому відповідач зобов`язаний діяти за законом, а не на власний розсуд, тобто має зарахувати до страхового стажу спірних періодів роботи позивача, що в свою чергу впливає і на розмір пенсії з урахуванням тривалості не зарахованого стажу. За законом у органу ПФУ в даному випадку немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

У цьому випадку зобов`язання відповідача зарахувати до його страхового стажу невраховані періоди роботи та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.02.2022 не є втручанням у дискреційні повноваження ГУ ПФУ в Одеській області, а обґрунтованим та ефективним способом захисту порушеного права позивача. Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Суд розглянув доводи відповідача про пропуск строку звернення до суду з позовом, що виходить за межі шестимісячного строку, встановленого ст.122 КАС України.

Позивач дізнався про порушення своїх прав на належний розмір пенсії з відповіді відповідача №1500-0306-8/15030 від 30.01.2024 на адвокатський запит . Доказів того, що позивач був ознайомлений з рішенням про призначення пенсії раніше, суду не надано. До суду позов був поданий 15.04.2024. Таким чином початок перебігу процесуального строку звернення до адміністративного суду з цим позовом слід пов`язувати саме з отриманням листа відповідача від 30.01.2024 № 1500-0306-8/15030, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеній у Постанові від 24.12.2020 у справі 510/1286/16-а, предметом якої було саме питання строку звернення до суду з позовом до пенсійного органу з питання неправильного розрахунку розміру пенсії.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог .

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати противоправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії за віком періодів роботи: з 17.08.1979-29.04.1980 в Мостострой №1 Мостоотряд №23, з 07.10.1989-21.10.1996 в Тираспольському ДБК та з 09.12.1996-31.12.1997 в ТОВ СП "Панком".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 17.08.1979-29.04.1980 в Мостострой №1, Мостоотряд №23, з 07.10.1989-21.10.1996 в Тираспольському ДБК та з 09.12.1996-31.12.1997 в ТОВ СП "Панком" та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 06.02.2022 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 1211 (тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА