Справа № 240/15911/25
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/15911/25

категорія 113080000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Шимонович Р.М., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмову,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за призовом під час мобілізації у зв`язку з необхідністю постійного догляду за його неповнолітнім сином, який залишився без батьківської опіки.

Перевіряючи адміністративний позов на відповідність його вимогам ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважаю, що він не відповідає вимогам даної норми Кодексу з наступних підстав.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Всупереч зазначеному, позивач не надав документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, натомість позивач до позовної заяви додав посвідчення учасника бойових дій.

Пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №364-VI (далі Закон України №364-VI) передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 № 3551-XII (далі Закон України № 3551-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 цього Закону ветерани війни та особи, на яких поширюється його дія, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України №364-VI у сукупності з частиною 2 статті 22 Закону України № 3551-XII вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

У даному випадку, вимоги позивача не пов`язані із захистом його прав як учасника бойових дій, а тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року у справі №240/934/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 240/8644/20 та від 16 лютого 2022 року у справі №560/4971/21.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України №364-VI ставка судового збору за подання позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями частини 1 цієї правової норми передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.

З огляду на викладене, розмір судового збору за подання позову складає 1211,20 грн.

Отже, на виконання вимог ч. 3 ст. 161 КАС України, позивачу слід надати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Згідно з пунктами 4 та 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

При цьому, згідно зі статтею 4 КАС України, в якій визначено поняття відповідача це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

У поданій позовній заяві в якості відповідача зазначено командира військової частини НОМЕР_1 , однак як вбачається з правової природи спірних правовідносин, відповідачем у справі про проходження військової служби та звільнення з неї є військова частина НОМЕР_1 , як юридична особа, яка виступає суб`єктом владних повноважень та в особі командира вчиняє відповідні дії чи приймає рішення.

Отже, суд дійшов висновку, що у позовній заяві не зазначено належного відповідача, а тому позовна заява не відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України.

Крім того, у постанові від 26 вересня 2024 року у справі № 990/220/24 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що із законодавчих положень пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в поєднанні з вимогами статей 5, 77 цього Кодексу випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві хто, котрий саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

Велика Палата зазначила, що зміст та обсяг порушеного права і виклад обставин, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть бути різними, але разом із цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних з визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною (ця позиція неодноразово була висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, у справах № 640/7310/19, 9901/393/19).

Згідно з вимогами, викладеними у позовній заяві, позивач просить суд визнати протиправною відмову відповідача у звільненні його з військової служби у зв`язку з необхідністю постійного догляду за його неповнолітнім сином, який залишився без батьківської опіки. Також у позовній заяві зазначено, що позивач звертався до відповідача з рапортом від 13 грудня 2024 року, на який 25 грудня 2024 року отримав відмову.

Разом з цим, прохальна частина позову не містить зазначення конкретної дати (число, місяць, рік), з якої позивач має бути звільнений з військової служби, що ускладнює визначення способу захисту, співвідносного з порушеним правом.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі відповідність обраного способу захисту порушеному праву, та не вправі визначатись за позивача.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами статті 122 КАС України перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За змістом заявленого позову спірні правовідносини у цій справі склались щодо звільнення позивача з військової служби, яка відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України належить до публічної, на підставі рапорту від 13 грудня 2024 року, на який 25 грудня 2024 року отримав відмову, а тому на ці відносини поширюється місячний строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Позивач звернувся до суду з позовом 12 червня 2025 року (позов здано на пошту), тобто з пропуском встановленого місячного строку.

Водночас, до позовної заяви позивачем не додано ані заяви щодо поновлення пропущеного процесуального строку звернення з цим позовом до суду, ані жодного доказу у підтвердження обставин щодо неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом.

Суд зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно з частин першої-другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху для усунення таких недоліків шляхом надання до суду:

- документа про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.;

- нової (уточненої) позовної заяви з узгодженими вимогами та правильно визначеним відповідачем, шляхом конкретизації змісту заявлених вимог до відповідача, зокрема в частині дати, з якої позивач просить звільнити його з військової служби, та посиланням на відповідний рапорт про таке звільнення (за потреби - з доданням копії рапорту від 13 грудня 2024 року);

- заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням поважних причин пропуску строку, підтверджених належними доказами.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Р.М.Шимонович