Справа № 460/5325/25
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2025 року м. Рівне №460/5325/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2
доДепартаменту соціальної політики Рівненської міської ради
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про:

- визнання протиправними дій Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради щодо припинення виплати позивачу допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та щодо направлення повідомлення про повернення надміру виплачених коштів у формі листа від 16.01.202 №08-2009.

- зобов`язання Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради продовжити виплату позивачу допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що через військову агресію рф з м.Купянськ Харківської області позивач переїхала до м.Рівне. Зазначає, що вона та її син ОСОБА_2 мають статус внутрішньо переміщених осіб та знаходяться на відповідному обліку в Департаменті соціальної політики Рівненської міської ради. Вказала, що 29.04.2024 вона звернулась до відповідача із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Департамент соціальної політики Рівненської міської ради прийняв рішення про призначення допомоги позивач та її сину як внутрішньо переміщеним особам на проживання з 01.03.2024 р. по 31.08.2024. Однак, оскільки ОСОБА_1 в період з 01.03.2024 по 27.04.2024 перебувала за кордоном терміном 57 днів, відповідачем виплата допомоги на проживання позивачу та її сину була припинено. Позивач пояснює, що довготривалість такого перебування була пов`язана із необхідність лікування сина в місті Ісмаїлія (Єгипет), що було визнано відповідачем як обґрунтовану причину перебування за кордоном.

Тому, вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернулася до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 21.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що позивачу у період з 01.03.2024 призначено допомогу на проживання як внутрішньо переміщеним особам у розмірі 5000 грн щомісячно (3000,00 грн - на дитину та 2000,00 грн на позивача). Однак, як встанволено відповідачем 24.10.2024 внаслідок отримання інофрмації від Державної прикордонної служби, позивач та її син перебував за межами України більше 30 календарних днів підряд, зокрема з 04.02.2024 по 27.04.2024. Вказане унеможливлює продовження виплати допомоги. Враховуючи викладене, вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

У відповіді на відзив позивачем викладено свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Позивач та її малолітній син ОСОБА_2 , є внутрішньо переміщеними особами з м. Куп`янськ, Харківська область та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками від 26.07.2023 №5612- та від 26.07.2023 №5612-.

Відповідно до заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 26.07.2023 року Позивачу було призначено допомогу відповідно до Порядку з 01.07.2023 року по 31.01.2024 року у розмірі 2000,00 грн. щомісячно та автоматично продовжено на один місяць відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціальної підтримки внутрішньо перемішених осіб та інших вразливих категорій осіб» № 94 від 26.01.2024, відповідно до якої виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам продовжується автоматично з 1 лютого 2024 р. на один місяць без додаткового звернення для осіб, у яких у січні 2024 р. закінчився шестимісячний період отримання такої допомоги.

Відповідно до заяви поданої Позивачем від 25.10.2023 року був здійснений перерахунок допомоги з врахуванням дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (додатково 3000,00 грн. на дитину).

29.04.2024 позивач звернулась із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до заяви від 29.04.2024 року про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2024 року Позивачу було призначено допомогу відповідно до Порядку з 01.03.2024 року у розмірі 5000,00 грн. щомісячно. Відповідно до вищевказаної заяви Позивач була поінформована, що допомога не призначається у разі відповідності критеріям, встановленим пунктами 7 і 8 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам

Відповідно до п.22 Порядку з метою встановлення права на призначення/ продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат».

Верифікація здійснюється шляхом перевірки інформації, наданої уповноваженою особою, з урахуванням даних, що обробляються стосовно них в інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам, визначеним у цьому Порядку.

На виконання вимог Порядку, Мінфіном 26.09.2024 на центральному рівні здійснено верифікацію по ідентифікатору особової справи гр. ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та за отриманими від Мінфіну рекомендаціями за результатами верифікації, які надійшли до Департаменту в програмному комплексі «Єдиній інформаційній системі соціальної сфери», на базі якої здійснювалося нарахування та виплата допомоги, рекомендовано припинити допомогу, у зв`язку виявленим кодом невідповідності 430 (отримувач або уповноважена особа перебувала за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більше 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги).

Департаментом 15.10.2024 надіслано лист за №08-01-1580/24 до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про надання відомостей щодо перетину державного кордону України (виїзд/в`їзд на територію України) громадянами України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 01.09.2023 року.

24.10.2024 за вх. номером №08-01-1580/24/05-02-296/24 на адресу Департаменту надійшла відповідь від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби згідно з якою встановлено, що Відповідачка з сином 04.02.2024 перетнула державний кордон України (виїхала) та 27.04.2024 року перетнула державний кордон України (в`їхала).

З 01.10.2024 виплату допомоги припинено на центральному рівні за кодом виявленої невідповідності 430 (отримувач або уповноважена особа перебувала за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більше 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги).

16.01.2025 відповідачем прийнято рішення вих.№08-2009 про припинення виплати допомоги на проживання ОСОБА_3 та її сину та повернення надміру виплаченої суми ВПО.

Не погоджуючись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706-VII (далі - Закон №1706-VII).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Згідно ч.ч.1. 2 ст.4 Закону №1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Частиною 1 статті 5 Закону №1706-VII визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

За змістом ч.ч.2, 3 ст.7 Закону №1706-VII, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

20.03.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок №332).

Пунктом 1 Порядку №332 визначено, що цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Відповідно до п.3 Порядку №332, з 1 листопада 2023 р. допомога призначається на шість місяців на сім`ю, яка вперше звернулася за призначенням допомоги, та виплачується щомісяця одному з членів сім`ї (далі - уповноважена особа) у такому розмірі: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога призначається на кожного члена сім`ї (далі - отримувач), відомості про якого включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Допомога призначається за повний місяць, у якому уповноважена особа звернулася за її наданням, незалежно від дати такого звернення.

До складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб), зокрема: чоловік, дружина, діти.

Допомога призначається внутрішньо переміщеним особам, серед інших: які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції (далі - перелік територій), щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації (п.5 Порядку №332).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2024 року №94 «Деякі питання соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб та інших вразливих категорій» було доповнено Порядок №332 пунктом 13-2 (з урахуванням змін, внесених згідно з Постановою КМ №331 від 22.03.2024 року), згідно якого для отримувачів допомоги, які не підпадають під дію пункту 13-1, та які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, та (або) у яких житлове приміщення знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, допомога призначається на другий шестимісячний період на підставі подання заяви на осіб із складу членів сім`ї, якщо середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в такій сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги, та у разі, коли:

у складі сім`ї є працездатні особи, які працюють, провадять підприємницьку діяльність/незалежну професійну діяльність, зокрема, які протягом попередніх шести місяців отримання допомоги працевлаштувалися, зареєструвалися як фізична особа - підприємець та розпочали відповідну діяльність або отримали допомогу на здобуття економічної самостійності/мікрогрант/грант на створення або розвиток власного бізнесу/ваучер на навчання, у складі сім`ї є діти віком до 18 років та/або особи до 23 років, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти.

Відповідно до положень п.6 Порядку №332, якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»).

За наявності технічної можливості отримувач допомоги за наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків подає повідомлення про відмову від допомоги засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія).

Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин.

Обґрунтованими причинами вважаються службове відрядження, оздоровлення дітей, супроводження дітей під час участі в міжнародних змаганнях або участь у відповідних змаганнях, стажування, навчання, лікування, реабілітація, хвороба особи або члена сім`ї, смерть членів її сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, через які особа не за власним бажанням могла бути відсутньою за місцем проживання/перебування, що підтверджується документально.

Згідно з п.9 Порядку № 332 Уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги") орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг.

Якщо отримувачів, яким призначено допомогу, відбулися зміни, які впливають на право на отримання допомоги, розмір допомоги перераховується з місяця, що настає за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженої особи або згідно з інформацією, наданою компетентним органом, та/або за результатами проведеної додаткової перевірки рекомендацій, наданих Мінфіном, відповідно до Закону України "Про верифікацію та моніторинг державних виплат". Таку заяву уповноважена особа має право надіслати з використанням поштового або електронного зв`язку органу соціального захисту населення, уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 22 Порядку № 332 з метою встановлення права на призначення/продовження виплати допомоги уповноваженій особі/отримувачу Мінсоцполітики передає Мінфіну відповідну інформацію для здійснення верифікації відповідно до Закону України "Про верифікацію та моніторинг державних виплат".

Верифікація здійснюється шляхом перевірки інформації, наданої уповноваженою особою, з урахуванням даних, що обробляються стосовно них в інформаційно-аналітичній платформі електронної верифікації та моніторингу, на відповідність вимогам, визначеним у цьому Порядку.

За результатами верифікації Мінфіну інформації щодо осіб Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем Мінсоцполітики.

Пунктом 23 Порядку № 332 визначено, що для підтвердження актуальності права уповноваженої особи та отримувачів на продовження отримання допомоги Мінсоцполітики щомісяця забезпечує передачу Мінфіну засобами електронної інформаційної взаємодії інформації отримувачів для проведення поточної верифікації відповідно до Закону України "Про верифікацію та моніторинг державних виплат".

За результатами проведеної верифікації отримувачів Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем Мінсоцполітики із використанням функціоналу Єдиної системи.

Відповідно до пункту 24 Порядку № 332 у разі успішного проходження верифікації інформації отримувачів допомога продовжується автоматично із використанням функціоналу Єдиної системи.

У разі виявлення невідповідності вимогам цього Порядку за результатами верифікації та відомостей, відображених в Єдиній системі, в Єдиній системі формується відповідний статус із зазначенням критеріїв, наведених у пунктах 7 і 8 цього Порядку, які порушено. За наявності технічної можливості інформація про підстави відмови у призначенні/продовженні виплати допомоги та порядок оскарження рішення повідомляється уповноваженій особі або отримувачам із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи, засобами мобільного зв`язку або органу соціального захисту населення, який призначає допомогу на проживання, шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку.

У разі надання Мінфіном за результатами верифікації рекомендацій щодо уточнення окремих даних для визначення права внутрішньо переміщеної особи на призначення/продовження виплати допомоги відповідні рекомендації засобами Єдиної системи передаються органу соціального захисту населення, який призначив допомогу. Орган соціального захисту населення опрацьовує рекомендації, надані за результатами верифікації засобами електронних систем Мінсоцполітики, та у разі виявлення відповідності отримувачів будь-якому з критеріїв, визначених пунктами 7 і 8 цього Порядку, припиняє виплату з місяця, що настає за місяцем виникнення обставин, що впливають на право отримання допомоги.

Повідомлення про прийняте рішення та порядок його оскарження надсилаються за технічної можливості із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи засобами мобільного зв`язку або органом соціального захисту населення, який призначає допомогу на проживання, з використанням засобів поштового/електронного зв`язку.

У разі незгоди з відмовою у призначенні допомоги отримувач може подати підтвердні документи органу соціального захисту населення або уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, або центру надання адміністративних послуг за місцем обліку внутрішньо переміщеної особи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач та її син в період з 04.02.2024 по 27.04.2024 перебували за кордоном (Республіка Єгипет).

Доказів направлення уповноваженому суб`єкту повідомлень про причини перебування за кордоном протягом 30 календарних днів підряд, у строк, встановлений п.9 Порядку № 332, позивач до суду не надала.

Відповідно, не були представлені документи, які б підтверджували обставини, що підпадають під визначення обґрунтованих причин, таких як службове відрядження, лікування, стажування чи інші поважні підстави.

Як вказує позивачка, її виїзд за кордон був пов`язаний виключно з необхідністю лікування сина.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надала медичний звіт Лікарні «Кардіо Канал» с.Ісмаїл, Республіки Єгипет, від 07.03.2024, відповідно до змісту якого Ісмаіл ОСОБА_4 потребував хірургічного втручання, 7 березня 2024 року та 2 тижневого спостереження в амбулаторії.

Сум погоджується, що лікування є обґрунтованою причиною перебування за кордоном. Водночас, позивач покинула території України 04.02.2024 та повернулась 27.04.2024. Наведене свідчить, що як до початку лікування, так і після, позивач перебувала більш як 30 календарних днів без поважних на те причин, зокрема, з 04.02.2024 по 07.04.2024, з 21.03.2024 по 27.04.2024.

З огляду на викладене, суд не вбачає в діях відповідача щодо припинення виплати позивачу допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам ознак протиправності.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з системного аналізу заявлених вимог, вищенаведених вимог законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 23 червня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

Відповідач: Департамент соціальної політики Рівненської міської ради (вул. Соборна, 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, )

Суддя В.В. Щербаков