Справа № 640/4029/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2025 рокуСправа №640/4029/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Савченко А.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» до Державної екологічної інспекції у Волинській області про визнання протиправними і скасування постанов про накладення штрафу,
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» до Державної екологічної інспекції у Волинській області про визнання протиправними і скасування постанов пронакладення штрафу, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною і скасувати постанову про накладення штрафу від 10 січня 2022 року № 1-8/22, видану Державною екологічною інспекцією у Волинській області;
- визнати протиправною і скасувати постанову про накладення штрафу від 10 січня 2022 року № 2-8/22, видану Державною екологічною інспекцією у Волинській області.
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що за результатами проведення перевірки автозаправного комплексу ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» відповідачем було складено Акт перевірки характеристик продукції від 10.12.2021 р. №56-8/21, в якому зазначено про порушення позивачем вимог п. 7, п. 9, п. 10, п. 13, п. 20, п. 24 «Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», затвердженого постановою КМУ від 01.08.2013р. № 927 та додатку 1 до Технічного регламенту «Вимоги щодо позначення автомобільного бензину і дизельного палива» та додатку 3 до Технічного регламенту «Вимоги щодо характеристик дизельного палива», постанови КМУ від 30.12.2015 №1184 «Про затвердження форми, опису знаку відповідності технічним регламентам», а також видані рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №237-9/21 та №238-9/21, якими до позивача застосовано обмеження надання продукції на ринку у вигляді усунення формальної невідповідності, що стосується паспорту якості на дизельне пальне ДП-3-Євро5-В0 та автомобільний бензин А-95-Євро5-Е0. Так, 16.12.2021 року позивач направив відповідачу повідомлення про виконання вказаних рішень з детальними поясненнями до кожного з повідомлень. За твердженнями позивача, ним було обґрунтовано, з урахуванням норм спеціального законодавства з питань якості, а також надано пояснення у чому полягає помилковість висновків відповідача щодо вищевказаних порушень. 30.12.2021 року відповідачем складено Акт перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 43-8/21, у якому зазначено про часткове виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 10.12.2021 р. № 237-9/21,238-8/21. Крім того на підставі Акту перевірки складено Протокол № 35-8/21 про виявлені порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» від 30.12.2021р., яким зафіксовано порушення у вигляді неповного виконання рішень від 10.12.2021 р. № 237-9/21 і № 238-9/21. На підставі Акту перевірки і Протоколу № 35-8/21, відповідачем прийнято спірні постанови про накладення на позивача штрафів від 10.01.2022 № 1-8/22, та № 23-8/22. При цьому, позивачем наголошується, що висновки Акту перевірки про порушення позивачем наведених норм Технічного регламенту не відповідають дійсності. Позивач не погоджується з висновком відповідача про часткове виконання рішень, вважає застосування штрафів безпідставним, а постанови від 10.01.2022 № 1- 8/22 і № 2-8/22 протиправними і такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2022 року було відкрито провадження у справі №640/4029/22 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
Справа № 640/4029/22 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
04.02.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2025 року, прийнято матеріали справи №640/4029/22 та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
05.03.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від Державної екологічної інспекції у Волинській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечувалось проти заявлених позовних вимог.Так, за результатами перевірки характеристик продукції, а саме автомобільних бензинів та дизельного палива за адресою розповсюдження продукції, де здійснює господарську діяльність ТОВ «ГЛУСКО-РІТЕЙЛ» було складено акт від 10.12.2021 № 56-8/21 яким встановлено невідповідність палив вимогам Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2013 № 927. Відповідно до статті 33 Закону №2735-VI, на підставі Акта перевірки №56-8/21 від 10.12.2021, Інспекцією прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 237-8/21 від 10.12.2021 (щодо дизельного палива ДП-З-Євро5-В0) та № 238-8/21 від 10.12.2021 (щодо бензину автомобільного А-95-Євро5-Е0). Вподальшому, позивачем було лише частково виконано вказані рішення від 10.12.2021 №№237-8/21, 238-8/21, у зв`язку з чим було винесено протокол № 35-8/21 та постанови про накладення штрафу на ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» від 10.01.2022 № 1-8/22 та № 2-8/22. Що стосується предмету доказування, то відповідачем зазначено, що на документ про якість (паспорт якості) № 625 від 30.11.2021р. на паливо дизельне ДП-З-Євро5-В0, виданий Центром паливних випробувань TFC Бродівська ВЛ АТ «КОНЦЕРН ГАЛНАФТОГАЗ», в якому нанесено знак відповідності технічним регламентам із ідентифікаційним кодом «081» (який присвоєно ДП «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості» «МАСМА-СЕПРО») (п. 1 акта перевірки № 43-8/21), а також на документ (паспорт якості) №456 від 16.09.2021р. на бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0, виданий Центром паливних випробувань TFC Бродівська ВЛ АТ «КОНЦЕРН ГАЛНАФТОГАЗ» в якому нанесено знак відповідності технічним регламентам із ідентифікаційним кодом «081» (який присвоєно ДП «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості» «МАСМА-СЕПРО») (п. 2 акта перевірки № 43-8/21) нанесено знак відповідності технічним регламентам, який згідно листа №200/ОС від 09.12.2021 ДП «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості» «МАСМА- СЕПРО» на адресу АТ «КОНЦЕРН ГАЛНАФТОГАЗ» будь-яких вказівок щодо супроводження наведеного (зазначеного) у паспорті якості знака відповідності своїм ідентифікаційним кодом «081» не надавало, що не відповідає вимогам п. 20 Технічного регламенту № 927. Відповідач вважає, що доводи позовної заяви є необґрунтованими та не можуть свідчити про протиправність оскаржуваних постанов про накладення штрафу, а тому підстави для задоволення позовної заяви ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
На підставі наказу Державної екологічної інспекції у Волинській області від 07 грудня 2021 року №98-РН та направлення на проведення перевірки від 07 грудня 2021 року №98-РН посадовими особами відповідача, в період з 07.12.2021 по 10.12.2021 проведено планову перевірку характеристик продукції, а саме автомобільних бензинів та дизельного палива за адресою розповсюдження продукції: вул. Київська, 114 а, с. Піддубці, Луцького району, Волинскої області, де здійснює господарську діяльність ТОВ «ГЛУСКО-РІТЕЙЛ».
За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки характеристик продукції від 10.12.2021р. №56-8/21, яким встановлено порушення:
На підставі Акта перевірки характеристик продукції від 10.12.2021р. №56-8/21, Державною екологічною інспекцією у Волинській області прийнято:
1) рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 237-8/21 від 10.12.2021 (щодо дизельного палива ДП-З-Євро5-В0);
2) рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів № 238-8/21 від 10.12.2021 (щодо бензину автомобільного А-95-Євро5-Е0).
Вказаними рішеннями про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів встановлено: «Усунення формальної невідповідності із встановленими вимогами Технічного регламенту. Вжити заходів щодо усунення формальної невідповідності із встановленими вимогами шляхом взаємодії із суб`єктами господарювання у ланцюгу постачання відповідної продукції або в інший спосіб, що не суперечить законодавству. Термін виконання 17 грудня 2021 року»
Вказаний акт перевірки та рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів були підписані 10.12.2021 року - директором АЗС Махоніною Ю.Ю.
На підставі наказу Державної екологічної інспекції у Волинській області від 24 грудня 2021 року №104-РН та направлення на проведення перевірки від 24 грудня 2021 року №104-РН посадовими особами відповідача, в період з 24.12.2021 по 30.12.2021 проведено планову перевірку стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів за адресою: вул. Київська, 114 а, с. Піддубці, Луцького району, Волинскої області, де здійснює господарську діяльність ТОВ «ГЛУСКО-РІТЕЙЛ».
За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки стану виконання суб`єктом господарювання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 30.12.2021р. №43-8/21, яким встановлено, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 10.12.2021 № 237-8/21 та №238-8/21 частково виконані та не можуть бути визнані результативними.
10.01.2022 року Державною екологічною інспекцією у Волинській області було винесено:
- постанову про накладення штрафу №1-8/22, якою за неповне виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 10.12.2021 № 237-8/21 щодо усунення формальної невідповідності, визначених п. 3 ч. 4 ст. 44 ЗУ «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» накладено на ТОВ «ГЛУСКО-РІТЕЙЛ» штраф в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 34 000 грн.;
- постанову про накладення штрафу №2-8/22, якою за неповне виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 10.12.2021 № 238-8/21 щодо усунення формальної невідповідності, визначених п. 3 ч. 4 ст. 44 ЗУ «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» накладено на ТОВ «ГЛУСКО-РІТЕЙЛ» штраф в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 34 000 грн.;
Незгода позивача з постановами про накладення штрафу від 10.01.2022 року №1-8/22 та №2-8/22, стала підставою звернення до суду з даним позовом
Надаючи правову оцінку таким доводам сторін, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлює Закон України «Про державний ринковий контроль нехарчової продукції» (далі - Закон №2735-VI).
Згідно з положеннями частини 5 статті 8 Закону №2735-VI суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: 1) суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію; 2) суб`єкта господарювання, якому вони поставили продукцію.
Такому обов`язку суб`єкта господарювання кореспондує закріплене у пункті 3 частини 1 статті 15 Закону №2735-VI право посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, вимагати від суб`єктів господарювання надання документів і матеріалів, необхідних для здійснення ринкового нагляду, одержувати копії таких документів і матеріалів. У разі якщо оригінали таких документів і матеріалів складені іншою мовою, ніж мова діловодства та документації державних органів, на вимогу органів ринкового нагляду суб`єкти господарювання зобов`язані за власний рахунок забезпечити їх переклад мовою діловодства та документації державних органів в обсязі, необхідному для здійснення ринкового нагляду.
При цьому, як передбачено частиною 7 статті 8 Закону №2735-VI, у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.
Види заходів ринкового нагляду визначені статтею 22 вищевказаного Закону, за змістом частини першої якої такими заходами є, зокрема: перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: обмеження надання продукції на ринку; заборону надання продукції на ринку; контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів (пункт 1, підпункти а), б) пункту 2, пункт 3 частини першої цієї статті).
Так статтею 23 Закону №2735-VI визначено, що під час проведення перевірок характеристик продукції проводиться перевірка документів, у разі необхідності - обстеження зразків продукції, за результатами яких приймається рішення про відбір та експертизу (випробування) зразків продукції, про що зазначається в акті, підготовленому відповідно до вимог статті 23---1 цього Закону.
При проведенні перевірок характеристик продукції органи ринкового нагляду враховують ступінь ризику, який може становити відповідна продукція, а також відомості, що містяться у зверненнях споживачів (користувачів) про захист їх права на безпечність продукції, та іншу інформацію щодо продукції.
Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.
Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.
Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи.
Під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи.
У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції органом ринкового нагляду прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, що є предметом перевірки, такі заходи мають бути вжиті суб`єктами господарювання щодо всіх одиниць продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, які надаються на ринку та є небезпечними, становлять ризик та/або не відповідають встановленим вимогам.
Перевірки характеристик продукції проводяться на підставі наказів (рішень) органів ринкового нагляду та направлень на проведення перевірки, що видаються та оформлюються відповідно до цього Закону. У разі одержання інформації про надання на ринку продукції, що становить серйозний ризик, відповідні накази (рішення) та направлення видаються і оформлюються невідкладно.
Відповідно до п. 7 ст. 23 Закону №2735-VI, під час перевірки характеристик продукції у випадках, передбачених цим Законом, перевірці підлягають такі документи (їх копії) та інформація: 1) декларація про відповідність; 2) супровідна документація, що додається до відповідної продукції (включаючи інструкцію щодо користування продукцією); 3) загальний опис продукції , а також повний склад технічної документації на відповідну продукцію, передбачений технічним регламентом; 4) документи щодо системи якості чи системи управління якістю; 5) висновки експертиз та протоколи випробувань зразків відповідної продукції, відібраних (узятих) у межах здійснення ринкового нагляду і контролю продукції;6) документи, що дають змогу відстежити походження відповідної продукції та її подальший обіг (товарно-супровідна документація або договори).Орган ринкового нагляду має право вимагати надання таких документів лише в обсязі, що необхідний для встановлення ланцюга постачання продукції; 7) документи і матеріали щодо стану виконання суб`єктом господарювання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, у тому числі в межах моніторингу дій суб`єктів господарювання, що вживаються ними для вилучення відповідної продукції з обігу та/або її відкликання; 8) повідомлення та інша інформація, надана суб`єктами господарювання, митними органами, органами з оцінки відповідності згідно з положеннями цього Закону та Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".
Особливості проведення перевірок характеристик продукції у її розповсюджувачів визначені ст. 24 Закону №2735-VI.
Органи ринкового нагляду проводять перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів:
1) планові - згідно із секторальними планами ринкового нагляду;
а) за зверненнями споживачів (користувачів) відповідної продукції, а також органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих рад, правоохоронних органів, громадських організацій споживачів (об`єднань споживачів), об`єднань суб`єктів господарювання, у яких міститься інформація про розповсюдження продукції, що завдала шкоди суспільним інтересам чи має недоліки, що можуть завдати такої шкоди, і відсутня інформація, за якою виробника такої продукції може бути ідентифіковано, але міститься інформація, за якою може бути встановлено розповсюджувача, у якого було придбано (виявлено) таку продукцію;
а-1) за ланцюгом постачання, якщо за результатами перевірки характеристик продукції є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності виробника або будь-якого іншого суб`єкта в ланцюгу постачання;
б) у разі якщо під час перевірки характеристик продукції у виробника відповідної продукції виробник доведе що:
він не вводив в обіг продукцію, що є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам;
продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам внаслідок дій чи бездіяльності розповсюджувача (розповсюджувачів) такої продукції.
У випадках, зазначених у підпункті "б" пункту 2 цієї частини, встановлюється за ланцюгом постачання продукції особа, яка ввела таку продукцію в обіг, та особа, внаслідок дій чи бездіяльності якої продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам.
Під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених пунктом 1 і підпунктом "а" пункту 2 частини першої цієї статті:
1) на початковому етапі перевірки об`єктами перевірки є:
а) наявність знака відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, та додержання вимог щодо форми, опису, правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам, а також правил його застосування;
б) наявність супровідної документації, яка має додаватися до відповідної продукції (зокрема інструкція з користування продукцією), етикетки, маркування, інших позначок, якщо це встановлено технічними регламентами, та їх відповідність встановленим вимогам;
в) наявність декларації про відповідність, якщо згідно з технічним регламентом на відповідний вид продукції продукція при її розповсюдженні має супроводжуватися такою декларацією;
2) на наступних етапах перевірки можуть бути проведені:
а) обстеження зразків відповідної продукції та ідентифікація виробника продукції;
б) відбір та експертиза (випробування) зразків продукції (у разі якщо є підстави вважати, що продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам).
Під час проведення перевірки характеристик продукції у її розповсюджувачів на підставах, визначених підпунктом "б" пункту 2 частини першої цієї статті, об`єктом перевірки є документи, що містять інформацію про походження продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, та її подальший обіг (договори, товарно-супровідна документація тощо). Якщо розповсюджувач протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку не надав йому зазначені документи, такий розповсюджувач вважається особою, що ввела цю продукцію в обіг. Під час перевірки характеристик продукції на підставі, визначеній в абзаці третьому підпункту "б" пункту 2 частини першої цієї статті, орган ринкового нагляду також проводить перевірку умов зберігання відповідної продукції.
Вимоги до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив (далі - палива), що виробляються, вводяться в обіг та реалізуються на території України, встановлює Технічний регламент № 927.
Відповідно до п. 5 Технічного регламенту №927 дозволяється виготовлення, введення в обіг і обіг палив, які відповідають вимогам цього Технічного регламенту.
Пунктом 8 Технічного регламенту № 927 визначено, що кожна партія палива, що вводиться в обіг або перебуває в обігу, повинна мати документ про якість (паспорт якості) палива.
Пунктом 20 Технічного регламенту № 927 визначено, що перед введенням в обіг палив на документ про якість (паспорт якості) палива виробником повинен бути нанесений національний знак відповідності, який підтверджує відповідність палива вимогам цього Технічного регламенту, так, щоб забезпечувалася його видимість, розбірливість та незмивність.
Відтак, розповсюджувач продукції зобов`язаний здійснювати реалізацію палива, володіючи при цьому паспортом якості, на який нанесено знак відповідності технічним регламентам. В свою чергу, відсутність на паспорті якості нанесеного знака відповідності технічним регламентам свідчить, що таке паливо не може перебувати в обігу.
Отже, Технічним регламентом № 927 передбачено нанесення на паспорт якості знака відповідності технічним регламентам, а тому перевірка його наявності є обов`язковою, в тому числі, при перевірці продукції у її розповсюджувачів.
Відповідно до частин 1, 4 статті 29 Закону України «Про державний ринковий контроль нехарчової продукції» у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.
У разі якщо органом ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлення відповідного суб`єкта господарювання про виконання ним рішення про приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами чи усунення формальної невідповідності та/або перевірки стану виконання суб`єктом господарювання цього рішення, проведених відповідно до статті 34 цього Закону, встановлено, що невідповідність продукції встановленим вимогам не усунено або усунено частково, орган ринкового нагляду відповідно до затвердженої Кабінетом Міністрів України методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, вживає таких обмежувальних (корегувальних) заходів: обмеження, заборона надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу, відкликання продукції.
Обмежувальні (корегувальні) заходи запроваджуються відповідними рішеннями органів ринкового нагляду. Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути прийняті: за результатами проведених органами ринкового нагляду перевірок характеристик продукції (крім перевірок, що проводяться відповідно до статті 26 цього Закону), у тому числі перевірок, що проводяться на підставі повідомлень органів доходів і зборів про призупинення митного оформлення продукції відповідно до частини 6 статті 38 цього Закону.
Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути змінені чи скасовані відповідними органами ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлень суб`єктів господарювання про виконання ними рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або за результатами перевірок стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень, проведених відповідно до статті 34 цього Закону. Зазначені рішення також можуть бути змінені за результатами розгляду органами ринкового нагляду клопотань, пояснень, заперечень та інформації, наданих суб`єктами господарювання відповідно до частин десятої і п`ятнадцятої цієї статті.

До прийняття рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів орган ринкового нагляду надає (надсилає) суб`єкту господарювання, щодо якого передбачається прийняти рішення, проект відповідного рішення з пропозицією надати в письмовій формі свої пояснення, заперечення до проекту рішення, інформацію про вжиття ним заходів, спрямованих на запобігання або уникнення ризиків суспільним інтересам, усунення невідповідності продукції, що є предметом проекту рішення, встановленим вимогам.

Суб`єкт господарювання, якого стосується проєкт рішення, має право надати (надіслати) органу ринкового нагляду свої пояснення, заперечення та/або інформацію до проекту такого рішення протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту. Цей строк може бути продовжено органом ринкового нагляду за обґрунтованим клопотанням відповідного суб`єкта господарювання.

До своїх пояснень, заперечень та/або інформації суб`єкт господарювання може додавати документи чи їх копії, що обґрунтовують його позицію та підтверджують наведені ним дані (частина 1, пункт 1 частини 2, частини 3, 11 - 13 статті 33 Закону України «Про державний ринковий контроль нехарчової продукції»).

За правилами частин 1, 4, 7, 8 статті 34 Закону України «Про державний ринковий контроль нехарчової продукції» з метою контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів органи ринкового нагляду, окрім іншого, проводять перевірки стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень.

Перевірка стану виконання рішення починається не пізніше десяти робочих днів з дня одержання органом ринкового нагляду повідомлення суб`єкта господарювання про виконання відповідного рішення, а в разі ненадання суб`єктом господарювання такого повідомлення у визначений у рішенні строк - не пізніше десяти робочих днів з дня настання визначеного строку.

У разі якщо за результатами аналізу повідомлення суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або перевірки стану виконання цього рішення встановлено факт повного та результативного виконання суб`єктом господарювання відповідного рішення (крім рішення про заборону надання продукції на ринку), орган ринкового нагляду невідкладно приймає рішення про скасування такого рішення.

У разі якщо за результатами аналізу повідомлення суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або перевірки стану виконання цього рішення встановлено факт невиконання чи часткового виконання суб`єктом господарювання відповідного рішення або виконання рішення не може бути визнано результативним, орган ринкового нагляду невідкладно приймає рішення про внесення змін до зазначеного рішення. Такі зміни можуть передбачати вжиття нових обмежувальних (корегувальних) заходів.

Законодавче визначення термінів «введення в обіг», «надання на ринку», «розповсюдження», «розповсюджувач» наведено у статті 1 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності».

Так, за приписами вищевказаної правової норми наведені у ній терміни вживаються в такому значенні:

введення в обіг - надання продукції на ринку України в перший раз;

надання на ринку - будь-яке платне або безоплатне постачання продукції для розповсюдження, споживання чи використання на ринку України в процесі здійснення господарської діяльності;

розповсюдження - надання продукції на ринку України після введення її в обіг;

розповсюджувач - будь-яка інша, ніж виробник або імпортер, фізична чи юридична особа в ланцюгу постачання продукції, яка надає продукцію на ринку України;

Значення термінів «ланцюг постачання продукції» та «постачання продукції» розкрито у статті 1 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», за змістом якої:

ланцюг постачання продукції - послідовність суб`єктів господарювання, які забезпечують постачання продукції від виробника до споживача (користувача);

постачання продукції - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу права власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Суд зазначає, що ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ», є саме розповсюджувачем продукції, відтак, до нього правомірно було проведено перевірку характеристик продукції, а також застосовано обмежувальні (коригувальні заходи) саме як до розповсюджувача продукції.

Окрім цього, за змістом частини 5 статті 44 Закону України «Про державний ринковий контроль нехарчової продукції» суми штрафів, що накладаються органами ринкового нагляду, перераховуються до Державного бюджету України. Рішення керівника чи заступника керівника органу ринкового нагляду про накладення штрафу оформляється постановою. Суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення. У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку.

Диспозиція норми пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий контроль нехарчової продукції» передбачає можливість накладення штрафної санкції виключно до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг.

При цьому, у розумінні статті 1 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», введенням в обіг вважається надання продукції на ринку України в перший раз, тобто, зокрема, внаслідок платного постачання продукції на підставі, в тому числі, договорів купівлі-продажу, поставки тощо, які передбачають передачу права власності на такі товари для розповсюдження на ринку України в процесі здійснення господарської діяльності.

Для цілей же Закону України «Про державний ринковий контроль нехарчової продукції», як це передбачено частиною 7 статті 8 цього Закону, особою, що ввела продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом узгодженого з органом ринкового нагляду строку (терміну) не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію, у разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду.

Зазначене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20 вересня 2021 у справі № 815/390/18.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 44 статті 44 Закону України «Про державний ринковий контроль нехарчової продукції» до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів.

Дана норма носить імперативний характер та встановлює пряму підставу для накладення штрафу, яка виникає у разі встановлення факту невиконання рішень про вжиття обмежувальних корегувальних заходів.

При вирішенні питання щодо стягнення штрафів, накладених відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий контроль нехарчової продукції» слід враховувати, що підстави для прийняття рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та підстави для прийняття рішення про накладення штрафу розмежовуються цим Законом та мають суттєві відмінності.

Зокрема, підставою для прийняття рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів є встановлення факту невідповідності продукції вимогами технічного регламенту. Таке рішення встановлює обов`язок вчинити дії та не передбачає накладення фінансових санкцій за порушення, внаслідок виявлення якого це рішення було прийнято.

Разом з тим, підставою для винесення постанови про накладення штрафу є порушення, вчинення якого фіксується шляхом складання протоколу та полягає виключно у невиконанні або неповному виконанні рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів. Отже, при вирішенні питання щодо накладення штрафу, не підлягають встановленню обставини, що стосуються порушень, внаслідок яких прийняті зазначені рішення, оскільки такі обставини вже встановлені цими рішеннями.

Як з`ясовується із встановлених судом обставин, в процесі здійснення заходів ринкового нагляду відповідачем видано, зокрема, такі індивідуальні акти, як: рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 10.12.2021 № 237-8/21 та №238-8/21, а також постанови про накладення штрафу від 10.01.2022 року №1-8/22 та №2-8/22.

За приписами ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Предметом оскарження у даній справі є постанови відповідача про накладення штрафу від 10.01.2022 року №1-8/22 та №2-8/22, якими позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог Закону України «Про державний ринковий контроль нехарчової продукції», а саме за невиконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 10.01.2022 року №1-8/22 та №2-8/22.

Отже, спірним є питання, чи виконані позивачем у встановлений строк рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, оскільки саме від цього залежить наявність підстав для прийняття спірних постанов.

Попри це, позовна заява ґрунтується на наданні правової оцінки рішенням про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 10.12.2021 № 237-8/21 та №238-8/21, при цьому рішення відповідача про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів не було оскаржене у встановленому порядку та не скасоване, відтак, встановлені ним обставини не підлягають доказуванню у даній судовій справі, оскільки виходять за межі предмету позовних вимог.

Враховуючи те, що оскаржувані постанови винесені за результатами невиконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 10.01.2022 року №1-8/22 та №2-8/22, які не були оскаржені та є чинними, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд прийщов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд висновує, що адміністративний позов позивача є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог, а отже відповідно до ст.139 КАС України сума сплаченого судового збору останньому не повертається.

Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛУСКО РІТЕЙЛ» (, місцезнаходження: 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, буд.11) до Державної екологічної інспекції у Волинській області (, місцезнаходження:3025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Степана Бандери, буд. 20) про визнання протиправними і скасування постанов про накладення штрафу- відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко