Справа № 240/2834/25
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/2834/25

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області щодо постановки позивача на третю чергу погашення заборгованості по виконавчому листу Богунського районного суду міста Житомира по справі №295/10118/24 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом неодержаних за життя матір"ю, ОСОБА_2 , підвищення до пенсії згідно рішення ЖОАС в розмірі 23172421 грн та 2317,24 судового збору;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області поставити позивача на третю чергу погашення заборгованості по виконавчому листу Богунського районного суду міста Житомира по справі №295/10118/24 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом неодержаних за життя матір"ю, ОСОБА_2 , підвищення до пенсії згідно рішення ЖОАС в розмірі 23172421 грн та 2317,24 судового збору.

В обґрунтування позову вказує, що виконавчий лист Богунського районного суду міста Житомира від 04.11.2024 по справі №295/10118/24 стосується пенсійних виплат його померлої матері, що також підтверджуються рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 15.08.2024 у справі №295/10118/24, а тому вказаний виконавчий лист необхідно було включити не до третьої, а до першої черги погашення заборгованості. Зазначає, що з метою усунення порушень, допущених службовими особами Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області під час визначення черговості погашення заборгованості за виконавчим листом Богунського районного суду міста Житомира від 04.11.2024 по справі №295/10118/24, усунення порушень норм чинного законодавства, усунення порушення моїх законних прав, звернувся до відповідача із заявою, в якій просив негайно змінити чергу погашення заборгованості за судовим рішенням, яке набрало законної сили та виконавчий лист Богунського районного суду міста Житомира від 04.11.2024 по справі №295/10118/24 замість третьої включити до першої черги погашення заборгованості. Однак, зі змісту листа Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області від 17.12.2024 №04-08-1-10/16665 вбачається, що управління вважає, що кошти за виконавчим листом Богунського районного суду міста Житомира від 04.11.2024 по справі №295/10118/24 не є для мене соціальними виплатами, а є майном, яке ввійшло до складу спадщини, тобто спадком. Звертаючись до суду з позовом, позивач вважає дії Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, які призвели до включення виконавчого листа Богунського районного суду міста Житомира від 04.11.2024 по справі №295/10118/24 замість першої до третьої черги погашення заборгованості, є протиправними. Просить позов задовольнити.

Суддя своєю ухвалою прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Встановила відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Копію ухвали суду відповідач отримав в електронному кабінеті підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС 07.02.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Станом на дату ухвалення рішення суду, відзив на позовну заяву не надходив.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 15.08.2024 у справі № 295/10118/23 ухвалено стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування не отримані за життя спадкодавцем ОСОБА_2 , 1936 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсійні виплати в розмірі 231 724, грн. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2317,24 грн.

Рішення набрало законної сили 24.09.2024.

З матеріалів справи вбачається, що позивач подав до Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області виконавчий лист Богунського районного суду міста Житомира від 04.11.2024 у справі №295/10118/24.

Листом від 17.12.2024 № 04-08-1-10/166659 відповідач повідомив про відсутність можливості безспірного списання коштів державного бюджету з рахунків боржника та включення вказаного виконавчого листа до третьої черги погашення заборгованості.

Належними доказами підтверджується, що позивач звернувся до відповідача із заявою про зміну черги погашення заборгованості, однак отримав відмову (17.12.2024 № 04-08-1-10/166659), яку відповідач обґрунтовує тим, що "кошти за виконавчим листом не є для стягувача соціальними виплатами, а є майном, яку ввійшло до складу спадщини, тобто спадком".

Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, позивач звернулася до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 129-1 Конституції України, статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип обов`язковості судових рішень, відповідно до якого судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Визначення черговості погашення заборгованості за виконавчими документами, врегульовані правовими нормами Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI).

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу визначає ст. 3 Закону № 4901-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною 2 статті 3 Закону № 4901-VI передбачено, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом № 1404, із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону № 4901-VI перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4901-VI установлено, що виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Заборгованість погашається в такій черговості:

- у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;

- у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;

- у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок № 845).

Відповідно до п. 1 Порядку № 845 цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

За визначенням, наведеним у п. 2 Порядку № 845, безспірне списання операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів;

Згідно з п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 8 Порядку № 845 визначено, що органи Казначейства після надходження документів, зазначених у п. п. 6 і 7 цього Порядку:

1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер;

2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;

3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Відповідно до п. 15 Порядку № 845 дії органів Казначейства з виконання виконавчих документів можуть бути оскаржені до Казначейства або суду.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що спірні відносини виникли щодо визначення черговості погашення заборгованості за виконавчим листом Богунського районного суду міста Житомира від 04.11.2024 у справі № 295/10118/24.

Так, позивач вважає, що вказані кошти є пенсійними виплатами, а тому така заборгованість підлягає погашенню у першу чергу, а відповідач відносить їх до складу спадкового майна та, відповідно, третьої черги погашення заборгованості.

Суд зауважує, що відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За приписами статті 52 цього ж Закону сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

У статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зазначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, кошти в розмірі 231724 грн 21 коп є доплатою до пенсії ОСОБА_3 , передбачені статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", які були нараховані на виконання судового рішення, але не виплачені по причині її смерті.

Право на стягнення вказаних коштів з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області позивач набула в порядку спадкування за рішенням Богунського районного суду міста Житомира.

Суд вважає, що відповідачем помилково ототожнено набуття позивачем права на виплату таких коштів в порядку спадкування із втратою таких коштів статусу пенсійних виплат, погашення заборгованості з яких здійснюються за рахунок бюджетних коштів, із спадковим майном.

Правовідносини щодо правового механізму набуття майна в порядку спадкування та правовідносини щодо погашення заборгованості з виплати певних бюджетних коштів не є тотожними, а різними за статусом та порядком врегулювання.

Відповідач не врахував, що в розумінні вимог статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Тобто спірні кошти в розмірі 231724,21 грн є спадковим майном виключно у відносинах позивача як спадкодавцем.

Ці ж кошти в розмірі 231724,21 грн у відносинах позивача з Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головним управлінням Державної казначейської служби України в Житомирській області не мають статусу спадкового майна, оскільки позивач вказані кошти не успадкував ні від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області ні від Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області.

Суд зазначає, що інститут спадкування спадкодавцями визначає виключно фізичних осіб, а тому юридичні особи, в тому числі вказані суб`єкти владних повноважень, не можуть набувати статусу спадкодавців і відповідно між ними та позивачем не можуть виникати відносини щодо набуття та передачі майна (у тому числі грошових коштів) у порядку спадкування.

Спірні кошти в розмірі 231724,21 грн мають статус бюджетних виплат у вигляді доплати до пенсії, передбаченої статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому заборгованість з їх вплати підлягає погашенню в першу чергу у відповідності до положень п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення Закону № 4901-VI.

Суд зауважує, що пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 4901-VI не містить виключень або застережень щодо того, хто є стягувачем за виконавчим документом: особа, якій призначена пенсія, чи її спадкоємець. Отже, всі рішення суду щодо соціальних виплат підлягають виконанню в першу чергу.

Щодо постановки позивача в першу чергу щодо погашення заборгованості по виконавчому листі від 04.11.2024 по справі №295/10118/24 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2317,24 грн, суд не вбачає пістав для задоволення позовних вимог у цій частині. Вказані кошти є коштами зі сплати судового збору та не підлягають стягненню першочергово.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлені під час розгляду справи обставини, що підтверджується належним доказами свідчать, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню.

Порушене право позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області щодо включення виконавчого листа Богунського районного суду міста Житомира замість першої до третьої черги погашення заборгованості та зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області змінити чергу погашення заборгованості за судовим рішенням та виконавчим листом Богунського районного суду міста Житомира у справі №295/10118/24 з третьої на першу чергу погашення заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,240 грн.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області (вул. Новий Бульвар, 5, м. Житомир, 10014, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, які полягають у включенні заборгованості за виконавчим листом по справі №295/10118/23 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 до третьої черги відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області включити заборгованість за виконавчим листом по справі №295/10118/23 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 до першої черги відповідно до пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області, на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 1211,20 гривень

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

23.06.25