Справа № 280/8080/24
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

23 червня 2025 року Справа № 280/8080/24
м. Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Артоуз О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Запорізького окружного адміністративного суду перебувала зазначена справа.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , щодо не проведення нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року у період з 17.06.2021 по 19.03.2023, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткова види грошового забезпечення) за період з 17.06.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 19.05.2023, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року (за період з 17.06.2021 по 31.12.2021), встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року (за період з 01.01.2022 по 31.12.2022), встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 1 січня 2023 року (за період з 01.01.2023 по 19.05.2023) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 12 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, з урахуванням виплаченої суми.

06 лютого 2025 року позивачем отримано виконавчий лист по справі.

На адресу Запорізького окружного адміністративного суду 28.04.2025 надійшла постанова старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби в місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 24.04.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП №77470380 з виконання виконавчого листа № 280/8080/24, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 06.02.2025 щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткова види грошового забезпечення) за період з 17.06.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 19.05.2023.

20 червня 2025 року на адресу суду надійшла заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду. У заяві позивач вказує на те, що 24.03.2025 ним, була отримана відповідь з Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), якою повідомлено про відкриття виконавчого провадження № 77470380 з примусового виконання виконавчого листа № 280/8080/24 виданого 06.02.2025 Запорізьким окружним адміністративним судом про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткова види грошового забезпечення) за період з 17.06.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2023 по 19.05.2023. В межах даного виконавчого провадження від військової частини НОМЕР_2 надійшло повідомлення про здійснення виплат стягувачу на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду та надані підтверджуючі документи, зокрема платіжна інструкція № 3726 від 13.03.2025 на суму 949,25 грн. У зв`язку з тим, що виконавець не зобов`язаний перевіряти правильність здійснених нарахувань, він в порядку п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 77470380 у зв`язку повним фактичним виконанням виконавчого документа. Усвідомлюючи що розмір перерахованого грошового забезпечення у розмірі 949,25 грн. не відповідає дійсному представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_2 НГУ з адвокатським запитом № 04/06-Г від 04.06.2025 в якому просив надати інформацію про те в який строк буде здійснено донарахування та виплату мені грошового забезпечення в повному обсязі за рішенням суду у справі 280/8080/24. Відповідно до засобів відстеження поштового зв`язку запит отримано відповідачем 06.06.2025. На теперішній час виплати грошового забезпечення за рішенням суду у справі 280/8080/24 в повному обсязі позивачу не здійснено, відповідь на запит не надано, про причини не повідомлено. Таким чином позивач вважає що йому стало відомо про порушення його прав, свобод чи інтересів після того як відповідачем, було проігноровано надання інформації щодо здійснення мені виплат грошового забезпечення по справі 280/8080/24 у повному обсязі. У зв`язку з чим позивач вважає, що в установлений строк, передбачений ч. 4. ст. 383 КАСУ, звертається з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду. Неправомірність дій відповідача, на переконання позивача, полягає в тому, що посадовими особами військової частини НОМЕР_2 НГУ невірно здійснено перерахунок грошового забезпечення за період з 17.06.2021 по 19.03.2023.

Розглянувши матеріали заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У такій заяві зазначаються:

1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява;

2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі;

5) номер адміністративної справи;

6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження;

7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання;

8) інформація про хід виконавчого провадження;

9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви;

10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, така заява ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд постановляє ухвалу про залишення заяви без задоволення, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 294 цього Кодексу. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Надаючи оцінку доводам заявника суд виходить з наступного.

Процесуальні дії мають вчинятися в межах встановлених законом або судом процесуальних строків.

Положеннями ч. 4 ст. 383 КАС України встановлено, що заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду

Суд зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою Частиною 1 статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні (ч. 3 ст. 121 КАС України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 25.05.2022 (справа № 340/4117/20) дійшов таких висновків: правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Позивач пов`язує момент з якого йому стало відомо про порушення його із неотриманням відповіді на адвокатський запит його представника.

Суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що позивач та його представник мають зареєстровані електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка забезпечує отримання документів виконавчого провадження в електронній формі у порядку, визначеному розділом XVI Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 за № 1126/29256.

Тобто, позивач та його представник мали змогу своєчасно дізнаватися про хід виконавчого провадження, ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження та, відповідно, у найкоротші терміни вживати заходів щодо направлення виконавцю клопотань у разі наявності заперечень щодо повноти виконання судового рішення.

Суд зазначає, що оскільки основною метою виконавчого провадження, як завершальної стадії судового розгляду, є забезпечення повного, належного та своєчасного виконання виконавчого документу, державний виконавець зобов`язаний перевірити не лише формальне виконання рішення суду, а й з`ясувати чи було виконання рішення суду належним та повним.

Позиція щодо перевірки виконавцем повноти виконання зобов`язань боржником по виконавчому листу з виконання судового рішення, викладена у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 в справі № 806/2670/17, від 30.11.2018 у справі № 804/9088/16.

Як зазначає заявник в межах даного виконавчого провадження від військової частини НОМЕР_2 надійшло повідомлення про здійснення виплат стягувачу на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду та надані підтверджуючі документи, зокрема платіжна інструкція № 3726 від 13.03.2025 на суму 949,25 грн.

Згідно змісту заяви, усвідомлюючи що розмір перерахованого грошового забезпечення у розмірі 949,25 грн. не відповідає дійсному його представник звернувся до Військової частини НОМЕР_2 НГУ із відповідним запитом від 04.06.2025.

Водночас, суд зауважує, що позивачем не заперечується отримання в березні 2025 року від відповідача коштів у сумі 949,25 грн.

З огляду на те, що про суму донарахованого на виконання судового рішення грошового забезпечення позивачу стало відомо, ще в березні 2025 роки, коли відповідні кошти надійшли на його рахунок, постає питання про причини зволікання з чиненням активних дій щодо захисту його прав, які почали вчинятися лише в червні 2025 року.

Також, суд зауважує, що матеріали зави не містять доказів фактичного направлення та отримання Військовою частиною НОМЕР_2 НГУ адвокатського запиту від 04.06.2025.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач дізнався про порушення його прав в момент отримання коштів від військової частини в березня 2025 року, а отже ним пропущено десятиденний строк звернення до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.383 КАС України, у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії підлягає поверненню, разом з усіма доданими до неї матеріалами.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.248, 383 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 23 червня 2025 року.

Суддя О.О. Артоуз