Справа № 200/245/23
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року Справа№200/245/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди відповідно п. 1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 грн починаючи з 26.09.2022 по 31.12.2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 грн починаючи з 26.09.2022 по 31.12.2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 8 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії в повному обсязі.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 лютого 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2025 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 8 лютого 2024 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року скасовано. Справу № 200/245/23 направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції - Донецького окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана на розгляд судді Смагар С.В. 19 травня 2025 року.

Ухвалою суду від 21 травня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу № 200/245/23. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 у № 165 гриф., позивача у складі другого відділу прикордонної служби НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) було направлено у службове відрядження в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), де останній продовжував проходити військову службу на час подання цього адміністративного позову. Під час проходження військової служби, перебуваючи у відрядженні в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ), він виконував бойові завдання на кордоні з республікою білорусь на підставі бойових наказів (розпорядження), які видавались начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - військова частина НОМЕР_2 , НОМЕР_4 прикордонний загін). На думку позивача, він набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000 грн відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях або забезпечуванні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, так як фактично виконував бойові завдання на підставі бойових розпоряджень (наказів) перебуваючи у службовому відрядженні. Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач, заперечуючи проти позову, надав до суду відзив, в якому зазначив, що у вересні 2022 року позивача було направлено у відрядження в оперативне підпорядкування начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спірна винагорода позивачеві не виплачувалась, оскільки начальником прикордонного загону, до якого було відряджено позивача, не було надано підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392- АГ.

Крім того, відповідач зазначив, що звертався до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання довідки про безпосередню участь у бойових діях або участі відряджених військовослужбовців у заходах, передбачених наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392- АГ. Проте, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив про відсутність підстав для видання відповідних довідок для призначення спірної винагороди. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) - надано пояснення на позовну заяву, у якому зазначено, що позивач був направлений у відрядження в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до бойових розпоряджень начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2022 №276/гриф (скасоване), від 25.09.2022 №1348/гриф (скасоване) та від 25.10.2022 №1697/гриф, позивач, у складі 2 відділу прикордонної служби НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) приступив до виконання завдань в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дані розпорядження надати до суду третя особа немає можливості, оскільки вони скасовані та мають обмежений гриф допуску. Бойові накази (розпорядження) видавалися стосовно комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) (в цілому). Копії з журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу (документів, які підтверджують виконання бойових завдань позивачем), надати до суду немає можливості, так як їх облік та ведення безпосередньо здійснюються у НОМЕР_5 прикордонній комендатурі швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ).

Третя особа зазначає, що відповідно до довідки про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії від 07.01.2023 №3492 позивач, який проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у період з 27.09.2022 по 04.12.2022, з 10.12.2022 по 07.01.2023. Надати дану довідку немає можливості, оскільки вона була видана в одному екземплярі та направлена до НОМЕР_5 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону.

Зауважує, що позивач у період з 27.09.2022 по 31.12.2023 перебував лише в оперативному підпорядкуванні (перебував у відрядженні) ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому у складі ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач не перебував, а приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області у складі прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ). Даний факт підтверджує і представник Позивача, бо зазначає, що Позивач проходить військову службу у складі НОМЕР_3 прикордонного загону (с.1 позовної заяви). Третя особа зауважує, що надати документи до суду, які підтверджують його відрядження до військової частини НОМЕР_2 також не має можливості, оскільки, відповідно до Інструкції про службові відрядження військовослужбовців Державної прикордонної служби України в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 30.07.2012 №582, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2012 року за №1383/21695 (зі змінами) вони знаходяться за місцем його служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Підтверджуючі документи щодо прийняття позивачем безпосередньої участі (в сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів від НОМЕР_6 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону до ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 26.09.2022 по 31.12.2022 не надходили.

На адресу НОМЕР_3 прикордонного загону направлялись рапорти заступника начальника загону коменданта 1 комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону підполковника ОСОБА_2 : від 01.11.2022 №1461 (даний рапорт був відправлений до НОМЕР_3 прикордонного загону супровідним листом від 03.11.2022 №22/4235-22-Вих); від 01.11.2022 №1464 (даний рапорт був відправлений до НОМЕР_3 прикордонного загону супровідним листом від 08.11.2022 №22/4314-22-Вих); від 01.12.2022 №1888 (даний рапорт був відправлений до НОМЕР_3 прикордонного загону супровідним листом від 02.12.2022 №22/4910-22-Вих); від 01.12.2022 №1890 (даний рапорт був відправлений до НОМЕР_3 прикордонного загону супровідним листом від 02.12.2022 №22/4910-22-Вих); від 22.12.2022 №2188 (даний рапорт надійшов до управління ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рапорту першого заступника начальника загону коменданта прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_2 від 22.12.2022 №2189 (№5583-22-Вх від 23.12.2022) та був відправлений до НОМЕР_3 прикордонного загону супровідним листом від 26.12.2022 №22/5474-22-Вих); довідку про військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за грудень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 (дану довідку було відправлено до НОМЕР_3 прикордонного загонусупровідним листом від 03.01.2022 №22/64-23-Вих).

При цьому дані стосовно позивача у вищевказаних рапортах відсутні.

Таким чином, третя особа вважає, що керівництво ІНФОРМАЦІЯ_1 діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_7 , РНОКПП: НОМЕР_8 .

Судом встановлено, що на час спірних правовідносин позивач проходив службу та перебував у складі (на фінансовому забезпеченні) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), що сторонами не заперечується.

З 27.09.2022 по 31.12.2022 позивач перебував в оперативному підпорядкуванні (у відрядженні) ІНФОРМАЦІЯ_1 . У складі ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебував, що сторонами не заперечується.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у письмових поясненнях до суду зазначає, що у період з 27.09.2022 по 04.12.2022, з 10.12.2022 по 07.01.2023 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області про що було направлено до відповідача довідку, але на запит суду надати її немає можливості, оскільки дана довідка була видана в одному екземплярі та направлена до НОМЕР_5 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону (відповідача). На підтвердження своїх пояснень третя особа надала до суду супровідний лист від 03.01.2023 № 22/64-23 за підписом ІНФОРМАЦІЯ_5 адресованого начальнику НОМЕР_3 прикордонного загону у якому зазначається про направлення довідок про військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за грудень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 .

При цьому, як убачається з листа НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби від 06.01.2023 № 14-138-23 адресованого позивачу, відповідач повідомляє, що отримав від НОМЕР_4 прикордонного загону листа від 04.12.2022 № 22/4928-22вих, відповідно до якого НОМЕР_4 прикордонний загін повідомляє, що підтверджуючої інформації щодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборони, ведення стримування збройної агресії, перебування безпосередньо у районах ведення бойових дій відповідно до п. 1-8 пункту 2 наказу № 392-АГ немає.

30 січня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 29.11.2022 №22/4820-22 вих. повідомив відповідача НОМЕР_3 прикордонний загін, що підрозділи Дежприкордонслужби України, які знаходяться в Чернігівській та Сумській областях, не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення, тому підпункт 7 пункт 2 наказу Адміністрації державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 не застосовується.

Крім того, у вказаному вище листі також зазначено, що довідки про військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 не опрацьовувались.

За спірний період позивачеві було виплачено винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168, виходячи з розміру 30000 грн на місяць, що, підтверджується архівною відомістю, наданою відповідачем.

Відповідачем надано до суду лист Адміністрації Державної прикордонного служби України від 09.02.2023 № 21/5748/23-Вих, в якому зазначено, що Адміністрацією Держприкордонслужби ініційовано перевірку щодо нарахування збільшеної додаткової винагороди за жовтень та листопад 2022 року військовослужбовцям НОМЕР_3 прикордонного загону державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ), за результатами якої встановлено, що військовослужбовці перебували на бойових позиціях, проте у бойових діях або визначених пунктом 2 наказу № 392 заходах у складі військової частини НОМЕР_2 не брали. Довідки, передбачені додатком 2 до наказу № 392 на адресу військової частини НОМЕР_1 не направлялись, підстави для нарахування збільшеної додаткової винагороди в НОМЕР_3 прикордонного загону відсутні.

Відповідно до пояснень третьої особи, на адресу відповідача ним надсилались відповідні рапорти заступника начальника загону коменданта 1 комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону, коменданта прикордонної комендатури ІНФОРМАЦІЯ_6 за листопад-грудень 2022 року та довідки про участь військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за грудень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 . Направлення рапортів підтверджується супровідними листами від 26.12.2022 № 22/5474-22-Вих, від 02.12.2022 № 22/4910 22-Вих, від 08.11.2022 № 22/4314-22-Вих, від 03.01.2023 № 22/64-23-Вих.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 17 Конституції України, Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Закон України Про Державну прикордонну службу України від 03.04.2003 № 661-IV (далі - Закон № 661-IV), відповідно до Конституції України визначає правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження.

Згідно з положеннями статті 1 Закону № 661-IV на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 661-IV основними функціями Державної прикордонної служби України зокрема є:

охорона державного кордону України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах з метою недопущення незаконної зміни проходження його лінії,

забезпечення дотримання режиму державного кордону та прикордонного режиму;

охорона суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та контроль за реалізацією прав і виконанням зобов`язань у цій зоні інших держав, українських та іноземних юридичних і фізичних осіб, міжнародних організацій;

ведення розвідувальної, інформаційно-аналітичної та оперативно-розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону України згідно із законами України Про розвідувальні органи України та Про оперативно-розшукову діяльність;

участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом, а також припинення діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), організованих груп та злочинних організацій, що порушили порядок перетинання державного кордону України;

координація діяльності військових формувань та відповідних правоохоронних органів, пов`язаної із захистом державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї, а також діяльності державних органів, що здійснюють різні види контролю при перетинанні державного кордону України та пропуску до тимчасово окупованої території і з неї або беруть участь у забезпеченні режиму державного кордону, прикордонного режиму і режиму в пунктах пропуску через державний кордон України та в контрольних пунктах в`їзду - виїзду.

Виконання зазначених у частині першій цієї статті функцій є оперативно-службовою діяльністю Державної прикордонної служби України (частина друга статті 2 Закону № 661-IV).

Частиною першою статті 6 Закону № 661-IV визначено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; Морська охорона, яка складається із загонів морської охорони; органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; розвідувальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 661-IV, під час дії воєнного стану прикордонні загони у встановленому законом порядку можуть залучатися відповідними органами військового управління Збройних Сил України до ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту на державному кордоні України, міжнародного збройного конфлікту, відсічі збройній агресії проти України.

Згідно зі статтею 16 Закону № 661-IV умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.

Згідно з пунктами 3, 4 статті 19 Закону № 661-IV на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: участь у взаємодії із Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями у відбитті вторгнення або нападу на територію України збройних сил іншої держави або групи держав; участь у виконанні заходів територіальної оборони, а також заходів, спрямованих на додержання правового режиму воєнного і надзвичайного стану.

Відповідно до частини першої та третьої статті 25 Закону № 661-IV держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства.

Військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, цього Закону, інших актів законодавства.

Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1-2 Закону № 2011-XII, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації. Адміністрація Держприкордонслужби відсутня у цьому переліку.

З урахуванням цього, а також віднесення МВС до органів, якими спрямовується і координується діяльність Держприкордонслужби, Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері охорони державного кордону - Державної прикордонної служби України визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558 (далі - Інструкція № 558).

Відповідно до п.п. 2, 3, 7, 9 розділу I Загальні положення Інструкції № 558, у цій Інструкції термін грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачено йому або виплачено в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію постановлено: оголосити та провести загальну мобілізацію (далі - мобілізація) (пункт 1), призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами (пункт 4).

Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/202 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_7 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, продовжено строк дії воєнного стану з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та на час розгляду справи триває.

Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII Про правовий режим воєнного стану (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 Закону № 389-VIII передбачено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII Про оборону України (далі - Закон № 1932-XII) військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Частиною першою статті 12 Закону № 1932-XII визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України прийняв Постанову Кабінет Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова № 168).

В період з 26 вересня по 17 жовтня 2022 року пункт 1 Постанови № 168 діяв в редакції: 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

В період з 18 жовтня по 31 грудня 2022 року пункт 1 Постанови № 168 діяв в редакції: 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Виходячи з системного аналізу приписів пункту 1 Постанови № 168, суд дійшов висновку, що передбачена ним додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, оскільки не є постійною і не має систематичного характеру, виплата означеного виду грошового забезпечення здійснюється тільки у період дії воєнного стану та залежить від конкретно визначених умов, таких як безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії або безпосереднє перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, водночас, така винагорода нараховується пропорційно до днів участі у таких діях та заходах.

Слід зазначити, що положення пункту 1 Постанови № 168 прямо не визначають районів, безпосередньо у яких має перебувати військовослужбовець під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії для отримання додаткової винагороди. Раніше у тесті вказаного пункту слово район застосовується у словосполученні район проведення воєнних (бойових) дій. Тому суд виходить з того, що вказівку на перебування у районах слід розуміти як перебування у районах воєнних (бойових) дій.

Аналіз змісту пункту 1 Постанови № 168 дозволяє виявити обов`язкові умови виплати передбаченої нею додаткової винагороди військовослужбовцями Держприкордонслужби у розмірі до 100 000 грн:

- період дії воєнного стану;

- безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- безпосереднє перебування в районах ведення воєнних (бойових дій) у період здійснення зазначених заходів.

Якщо перша з цих умов не потребує доказування через свій правовий характер, то наявність інших умов має встановлюватися судом на підставі зібраних у справі доказів.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, а також кількості днів участі у таких діях та заходах.

При цьому суд зазначає, що лише сам факт несення позивачем служби на ділянці державного кордону з республікою білорусь під час перебування у службовому відрядженні в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) в період дії воєнного стану в Україні, не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови № 168.

З матеріалів адміністративної справи суд встановив і це не заперечується сторонами, що на підставі рапортів за спірний період відповідач виплачував позивачу додаткову винагороду 30 000 грн, відповідно до Постанови № 168.

Суд не приймає доводи позивача, що підтвердженням його безпосередньої участі у бойових діях є бойові накази (розпорядження), оскільки сама по собі видача бойового наказу (розпорядження) не є безумовним доказом виконання військовослужбовцем та його безпосередньої участі у бойових діях чи відповідних заходах.

ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомляв відповідачу, що підстави для виплати позивачу додаткової винагороди 100 000 грн відсутні.

На виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року по справі № 200/245/23, відповідач повідомив наступне: щодо бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16 вересня 2022 року № 165 гриф - надати не вбачається за можливе оскільки НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) не видавав даний наказ; щодо наказу командування військової частини НОМЕР_1 про направлення військовослужбовця позивача в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 у складі комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону Держприкордонслужби - НОМЕР_3 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) не видавався, так як військовослужбовці вибули на підставі наказу № 165 гриф; щодо належним чином засвідчені копії (витяги) Журналу бойових дій, книги оперативно-службової діяльності та журналу надходження розпоряджень по підрозділу, тобто документи, які підтверджують виконання бойових завдань позивачем у спірний період - в наявних Журналах бойових дій інформація щодо позивача за спірний період відсутня; НОМЕР_3 прикордонним загоном здійснювалася виплата до 30 0000 грн за спірний період.

З огляду на те, що доказів безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, позивач не надав, його доводи про порушення відповідачем приписів постанови № 168 під час нарахування грошового забезпечення, суд вважає необґрунтованими.

За правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів не встановлені обставини безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, відтак відсутня обов`язкова умова виникнення права на спірні виплати.

З огляду на вищевикладене, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Судові витрати у справі відсутні, внаслідок чого судом не розподіляються.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 23 червня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар