Справа № 200/2700/25
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

23 червня 2025 року Справа №200/2700/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Стойка В.В., розглянувши клопотання позивача про вилучення доказів з матеріалів справи та їх знищення, вилучення матеріалів з числа доказів, вжиття заходів для захисту приватного життя позивача, витребування доказів, зупинення розгляду справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59 ) про скасування наказу, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Донецькій області від 11.12.2024 року № 705-о «Про звільнення ОСОБА_1 » у зв`язку із скороченням чисельності працівників ГУ ДПС, що регламентовано пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу супроводження судових спорів з окремих питань оподаткування управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Донецькій області або на іншій рівнозначній посаді, що дорівнює посаді начальника відділу;

затвердити наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді на посаді начальника відділу супроводження судових спорів з окремих питань оподаткування управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Донецькій області або про поновлення ОСОБА_1 на іншій рівнозначній посаді, що дорівнює посаді начальника відділу в Головному управління ДПС у Донецькій області;

стягнути з Відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з дати звільнення до дня поновлення на посаді начальника відділу в Головному управлінні ДПС у Донецькій області;

обчислення середнього заробітку провести виходячи з заробітку фактично пропрацьованого працівника, що займає посаду начальника відділу за два повних останніх місяців календарного року, в якому було звільнено позивача.

Ухвалою суду від 21.04.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачем з метою підтримання позиції щодо відсутності підстав для задоволення позову було надано до суду додаткові докази, серед яких у тому числі надано копії фотографій, на яких зображений ОСОБА_1 (що сторонами не заперечується); докази направлення позивачу повідомлення про майбутнє звільнення та про фактичне звільнення, які являють собою роздруківку екрану мобільного пристрою, з якої вбачається направлення однією особою іншій особі Листа ГУ ДПС від 12.11.2024 № 12206/6/05-99-11-02 та Наказу про звільнення за допомогою мессенджера Telegram, WhatsApp, протоколи від 12 листопада 2024 року та від 20 грудня 2024 року.

07.05.2025 року позивачем надано відповідь на відзив, згідно змісту якого ОСОБА_1 у тому числі просив вилучити з матеріалів справи №200/2700/2025 та знищити власні фотографії, що були долучені до матеріалів справи відповідачем внаслідок грубого порушення норм міжнародного права (стаття 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статті 8 Конвенції), з збоку посадових осіб відповідача, шляхом свавільного та незаконного втручання в особисте життя та попередити відповідача, про недопущення таких дій у подальшому;

вилучити з числа доказів надані відповідачем: картинки невідомого походження та змісту, що на думку відповідача є підтвердженням відправки ОСОБА_1 документів; протоколи, що нібито складені 12 листопада 2024 року о 17-30 годині у м. Київ та 20 грудня 2024 року о 15-00 годині у м. Київ, які, на думку позивача, викликають великий сумнів у їх достовірності, та розглянути справу на підставі інших доказів, які наявні на теперішній момент в матеріалах справи;

витребувати у відповідача довідку щодо розміру посадового окладу з усіма надбавками, який би ОСОБА_1 отримував, якщо би не відбулось незаконне звільнення.

19.05.2025 року позивачем надані письмові пояснення, згідно змісту яких ОСОБА_1 позов підтримав, просив суд:

вжити заходів для захисту приватного життя позивача у зв`язку з неправомірними діями відповідача, а саме: розповсюдженням особистих фото, які не мають відношення до суті справи, через те, що такі дії порушують права позивача, передбачені міжнародним правом, Конституцією України та діючим законодавством України;

зупинити у разі необхідності провадження у справі та надати відповідачу час для надання власних пояснень, щодо фактів викладених позивачем у письмових поясненнях з підтвердженням відповідними доказами.

26.05.2025 року до суду надійшло клопотання позивача від 23.05.2025 року, згідно змісту якого позивач вчергове просив відмовити відповідачу у долучені наданих фотографій до матеріалів адміністративної справи № 200/2700/25; виключити їх з переліку доказів як такі, що є недопустимими та залученими з порушенням міжнародного законодавства та законодавства України та такі, що не мають відношення до предмета спору та порушують моє право на приватне життя.

27.05.2025 року відповідачем надано до суду клопотання, згідно змісту якого представник просив відмовити у задоволенні клопотання щодо вилучення наданих ГУ ДПС у Донецькій області фотознімків з матеріалів справи.

Також 27.05.2025 року позивачем надано до суду клопотання, згідно змісту якого позивач просив суд:

відмовити відповідачу у долучені до матеріалів адміністративної справи №200/2700/25, а саме: копію скріншоту про направлення позивачу на месенджер «WhatsApp» повідомлення про заборону перетину кордону; копію скріншоту про повідомлення щодо можливого прийняття рішення про призупинення з позивачем дії трудового договору; копію протоколу від 12.11.2024 про доведення Листа ГУ ДПС від 12.11.2024 №12206/6/05-99-11-02 «Попередження про наступне звільнення»; копію протоколу від 20.12.2024 про доведення наказу ГУ ДПС від 11.12.2024 №705-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; копії скріншотів екрану телефону з нібито направлялися позивачу вищенаведені попередження та наказ; копію наказу №256-о «Про зупинення трудових відносин» та копію скріншоту мобільного пристрою з якого нібито спрямувався цей наказ, який не має відношення до справи;

виключити наведені копії доказів наданих відповідачем, з переліку доказів як такі, що є неналежними, недопустимими та недостатніми, а також складеними з порушенням законодавства та такі, що не мають відношення до предмету спору.

Розглядаючи надані клопотання суд зазначає наступне.

Як визначено ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 74-76 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Резюмуючи наведені положення суд зазначає, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В свою чергу суд може враховувати такі докази або відхиляти їх, що знаходить відображення за текстом судового рішення. Норми КАС України не надають суду повноважень вилучати певні докази з матеріалів справи та знищувати їх.

Враховуючи наведене клопотання ОСОБА_1 в частині вилучення з матеріалів справи та знищення певних доказів задоволенню не підлягає.

Визначене в клопотанні прохання вжити заходів для захисту приватного життя позивача у зв`язку з неправомірними діями відповідача, а саме: розповсюдженням особистих фото, які не мають відношення до суті справи не відноситься до компетенції адміністративного суду та може бути врегульовано шляхом надання позову в порядку цивільного судочинства.

Як визначено ст. 236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи, ліквідації суб`єкта владних повноважень, іншого органу, а також злиття, приєднання, поділу, перетворення юридичної особи, які були стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, - до встановлення правонаступника; необхідності призначення або заміни законного представника сторони чи третьої особи - до вступу у справу законного представника; об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду; звернення обох сторін з клопотанням про надання їм часу для примирення, у тому числі шляхом медіації, - до закінчення строку, про який сторони заявили у клопотанні; 5) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 6) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді - до припинення врегулювання спору за участю судді.

Суд має право зупинити провадження у справі в разі: захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо його особиста участь буде визнана судом обов`язковою, - до одужання; знаходження учасника справи у довгостроковому відрядженні, якщо його особиста участь буде визнана судом обов`язковою, - до повернення з відрядження; перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі - до припинення перебування на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; призначення судом експертизи - до одержання її результатів; перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції; направлення судового доручення щодо збирання доказів - до надходження ухвали суду, який виконував доручення, про виконання доручення або неможливість виконання доручення; звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів; розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі - до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі; постановлення ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом - до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.

Суд не зупиняє провадження у справі: у випадках, встановлених пунктами 1-3 частини другої цієї статті, якщо учасник справи веде справу через свого представника; за клопотанням учасника справи, поданим після закінчення підготовчого провадження, якщо зазначені у клопотанні підстави для зупинення провадження виникли до закінчення підготовчого провадження і такий учасник справи знав або повинен був про них знати.

Про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена.

А відтак положення ст. 236 КАС України не надають суду повноважень зупиняти провадження по справі у разі необхідності надання стороні часу для надання власних пояснень, щодо фактів викладених позивачем у письмових поясненнях з підтвердженням відповідними доказами.

Щодо клопотання в частині витребування у відповідача довідки щодо розміру посадового окладу з усіма надбавками, який би ОСОБА_1 отримував, якщо би не відбулось незаконне звільнення суд зазначає, що ухвалою суду від 21.04.2025 року витребувано у відповідача довідку про середню заробітну плату позивача.

В подальшому довідка від 24.04.2025 року № 46/05-99-10-02-18 про середню заробітну плату була надана до суду.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно пункту 5 Порядку №100 вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Аналізуючи визначене суд зауважує, що Порядком №100 визначені чіткі критерії, які визначають суму, на підставі якої визначається середній заробіток за час вимушеного прогулу, складові заробітної плати, які б отримувала особа, якщо би не відбулось незаконне звільнення, Порядок № 100 не охоплює.

Враховуючи наведене в задоволенні клопотання про витребовування довідки щодо розміру посадового окладу з усіма надбавками, який би ОСОБА_1 отримував, якщо би не відбулось незаконне звільнення слід відмовити.

Керуючись положеннями КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вилучення доказів з матеріалів справи та їх знищення, вилучення матеріалів з числа доказів, вжиття заходів для захисту приватного життя позивача, витребування доказів, зупинення розгляду справи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Стойка