Справа № 160/4450/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2025 року Справа № 160/4450/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 січня 2025 року, в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період резервістів і військовозобов`язаних, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до поіменного списку;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №5 від 05 січня 2025 року в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на посаду курсанта;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані протиправною поведінкою відповідача під час призову позивача на військову службу. Зокрема, позивач зазначив, що не зважаючи на те, що він є здобувачем вищої освіти, відповідач незаконно вчиняв мобілізаційні заходи, що в подальшому призвело до прийняття незаконних наказів про зарахування позивача до списків військової частини.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено сторонам строки для надання заяв по суті справи. Витребувано у відповідача докази.
Військовою частино. НОМЕР_1 надано відзив, згідно змісту якого, відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у його задоволенні, зазначає, що військова частина не має відношення до заходів мобілізаційної готовності. Військовозобов`язаний (п. 9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ) - особа, яка перебуває у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави. Військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу військовослужбовці, в наслідок чого, на них розповсюджуються пільги передбачені Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей», Кодексу законів про працю та інших нормативно-правових актів. Нормами законодавства не передбачено скасування наказів про призов та про призначення до військової частини. Ці накази вже реалізовані, а тому їх скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан.
Від ІНФОРМАЦІЯ_3 відзиву не надійшло, відповідача повідомлено про розгляд цієї справи через під систему Електронний Суд.
Згідно ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .
03.01.2025 позивач був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусово доставлений для проходження ВЛК і направлений на навчання до військової частини НОМЕР_1 .
Згідно наказу військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2025 №5, позивача призначено курсантом навчального взводу навчальної роти навчального батальйону ВЧ НОМЕР_1 .
Вважаючи, що його права порушені у зв`язку із незаконною мобілізацією, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Позивач є громадянином України та відповідно є військовозобов`язаним.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 року. На момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». (далі - Закон №3543-XII).
Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст.23 Закону №3543-XII.
Зокрема, згідно з п.1 ч.3 ст. 23 Закон №3543-XII, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: 1) здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення визначає Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024№ 560 (далі - Порядок № 560).
Згідно пункту 56 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Відповідно до пункту 57 Порядку № 560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Пунктом 58 Порядку № 560 визначено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Згідно з пунктом 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно пп. 8 п. 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ №1487, саме на позивача покладений обов`язок надавати ТЦК та СП документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Отже, маючи підстави для відстрочки від призову під час мобілізації, військовозобов`язаний повинен звернутись з відповідною заявою до органів РТЦК та СП задля отримання відстрочки від мобілізації під час призову, у встановлений законом спосіб та строк.
Тобто, до моменту оформлення відстрочки передує ряд активних дій, які військовозобов`язаний повинен вчинити для реалізації свого права.
Судом встановлено, що позивач є здобувачем вищої освіти, освітнього ступеню бакалавр, денної форми навчання за спеціальністю НОМЕР_2 Прикладна механіка Дніпровського державного технічного університету.
Згідно п. 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.
Проте, в матеріалах справи відсутні докази реалізації позивачем свого права на отримання відстрочки від мобілізації під час призову у встановленому законом порядку та строки.
Відповідних доводів та доказів матеріали позовної заяви не містять. До того ж, такі обставини підтверджуються і заявами матері позивача, що адресовані до ІНФОРМАЦІЯ_3 та Військової частини НОМЕР_1 .
Верховний Суд у постанові від 18 січня 2024 року у справі №280/6033/22 висловив правову позицію, відповідно до якої право на відстрочку від призову на військову службу кореспондує з обов`язком призовників, військовозобов`язаних, резервістів дотримуватися правил військового обліку, зокрема повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки).
Позивач не виконав зазначені вимоги та не скористався своїм правом подання зави до ІНФОРМАЦІЯ_5 про надання відстрочки, тобто не реалізував своє право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, що відповідно вказує на відсутність порушень з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 та ВЧ НОМЕР_1 , під час його мобілізації на направлення на навчання.
Згідно підстав позовної заяви, позивач вважає спірні накази протиправними у зв`язку із протиправними діями відповідачів щодо проведення мобілізаційних заходів та направлення на навчання
Отже, враховуючи, що судом не встановлено ознак протиправності дій ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проведення мобілізаційних заходів позивача, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05 січня 2025 року, в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації ОСОБА_1 скасуванню не підлягає.
Відповідно, не підлягає скасуванню наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №5 від 05 січня 2025 року в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 на посаду курсанта, оскільки він виданий за наслідками проведення ІНФОРМАЦІЯ_6 мобілізаційних заходів позивача, в діях якого судом не встановлено ознак протиправності.
Щодо позовних вимог про зобов`язання виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає таке.
Відповідно до положень Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини для військовослужбовців є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.
Пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: - підстави звільнення з військової служби; - думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; - районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Статтею 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» передбачені підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби під час воєнного стану.
Разом з тим, матеріали цієї справи не містять доказів звернення позивача до командира Військової частини НОМЕР_1 з відповідним рапортом та документами, тобто позивачем не дотримана відповідна процедура щодо звільнення з військової служби за наявності на те відповідних підстав.
До того ж, чинним законодавством не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов та про зарахування до особового складу військової частини.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає що відсутні правові підстави для задоволення позову.
Керуючись ст. 2, 5, 241-246, 255, 297, 295 КАС України суд, -
Відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 23.06.2025.

Суддя Н.Є. Калугіна