Справа № 200/874/25
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року Справа№200/874/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, 13.03.2024 по 19.05.2024 на шахті Котляревська; до пільгового стажу за Списком №1 періоду з 14.01.2023 по 12.03.2024 проходження військової служби у Збройних Силах України в особливий період;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, 13.03.2024 по 19.05.2024 на шахті Котляревська; до пільгового стажу за Списком №1 періоду з 14.01.2023 по 12.03.2024 проходження військової служби у Збройних Силах України в особливий період.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно відмовлено у зарахуванні до страхового та пільгового стажу періоду роботи за Списком №1 періодів роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, 13.03.2024 по 19.05.2024 на шахті Котляревська; до пільгового стажу за Списком №1 періоду з 14.01.2023 по 12.03.2024 проходження військової служби у Збройних Силах України в особливий період.

Ухвалою суду від 14.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

На адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача також зазначив, що ОСОБА_1 , звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України з заявою від 05.06.2024 про призначення пенсії по інвалідності третьої групи внаслідок каліцтва/захворювання, отриманого під час захисту Батьківщини згідно ст.30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Пенсійна справа опрацьовувалась за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 №339/35961 спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. За результатом розгляду заяви про призначення пенсії по інвалідності від 05.06.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №38 від 17.06.2024 про призначення пенсії по інвалідності 3 групи внаслідок каліцтва/захворювання, отриманого під час захисту Батьківщини з дати встановлення інвалідності з 12.04.2024.

Ухвалою суду від 21.04.2025 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області докази здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.06.2024 про призначення пенсії.

28.04.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду надійшли витребувані докази.

Ухвалою суду від 28.04.2025 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області певні докази.

Позиція Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області викладена у відзиві на позовну заяву, у якому представник щодо задоволення позову заперечував та вказав, що при призначенні пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.03.2024 по 19.05.2024, оскільки відповідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 (далі Державний реєстр) відомості про сплату страхових внесків за вищевказані періоди відсутні.

Періоди роботи з 01.01.2023 по 13.01.2023 та з 13.03.2024 по 29.02.2024 враховано до страхового стажу.

До пільгового стажу за Списком № 1 не враховано періоди роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, з 13.03.2024 по 19.05.2024 на шахті «Котляревська», оскільки згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися згідно даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджено абзацом 7 пункту 20 Постанови КМУ від 12 серпня 1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» та наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309.

Згідно підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах надаються:

- документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці( для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо важкими умовами праці за списком №1 або із шкідливими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).

У реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по ОСОБА_1 відсутня інформація про проведення атестації робочих місць після 03.04.2015.

До пільгового стажу за Списком № 1 враховано період проходження військової служби у Збройних Силах України в особливий період з 14.01.2023 по 29.02.2024, а період з 01.03.2024 по 12.03.2024 не враховано, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, згідно даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся із заявою від 05.06.2024 через веб-портал Пенсійного фонду України про призначення пенсії по інвалідності третьої групи внаслідок каліцтва/захворювання, отриманого під час захисту Батьківщини згідно ст.30 Закону №1058.

Відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, заява ОСОБА_1 надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянуло заяву від 05.06.2024 ОСОБА_1 про призначення пенсії по інвалідності третьої групи внаслідок каліцтва/захворювання, отриманого під час захисту Батьківщини згідно ст.30 Закону №1058. З 12.04.2024 призначено пенсію по інвалідності.

Спірним питанням є дії щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, 13.03.2024 по 19.05.2024 на шахті Котляревська; до пільгового стажу за Списком №1 періоду з 14.01.2023 по 12.03.2024 проходження військової служби у Збройних Силах України в особливий період.

Як вказує представник відповідача, при призначенні пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу не враховано періоди роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.03.2024 по 19.05.2024, оскільки відповідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 (далі Державний реєстр) відомості про сплату страхових внесків за вищевказані періоди відсутні.

Періоди роботи з 01.01.2023 по 13.01.2023 враховано до страхового стажу.

До пільгового стажу за Списком № 1 не враховано періоди роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, з 13.03.2024 по 19.05.2024 на шахті «Котляревська», оскільки згідно пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися згідно даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До пільгового стажу за Списком № 1 враховано період проходження військової служби у Збройних Силах України в особливий період з 14.01.2023 по 29.02.2024, а період з 01.03.2024 по 12.03.2024 не враховано, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, згідно даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дані обставини також підтверджуються витягом Форми РС-Право, окрім врахованого відповідачем-2 страхового стажу позивачу з 08.04.2022 по 13.01.2023.

Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_2 27.10.2018 позивач прийнятий машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем під землею у ВП «Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» (запис № 17). Запис про звільнення позивача в трудовій книжці не міститься.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу, зокрема, у період з 14.01.2023 по 12.03.2024, що вбачається з військового квитка серії НОМЕР_3 , копія якого наявна в матеріалах справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон України №1058-IV).

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Як встановив суд, періоди роботи позивача з 01.01.2021 по 07.04.2022 та з 01.03.2024 по 18.05.2024 не зараховано до страхового стажу, а також періоди з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, з 13.03.2024 по 18.05.2024 - до пільгового стажу за Списком №1, оскільки в системі персоніфікованого обліку відсутні дані щодо сплати підприємством страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Надаючи оцінку таким мотивам відповідача, суд враховує таке.

Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV страхові внески це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до вказаного Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою вказаної ж норми передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог зазначеного Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності вказаним Законом.

Згідно із статтею 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до вказаного Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені зазначеним Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суд вказує на те, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Суд погоджується із аргументами позивача про те, що внаслідок невиконання Відокремленим підрозділом «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України він позбавлений належної соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за вказаний період не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страхових внесках не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу та підземного стажу періоду роботи позивача (з 01.01.2021 по 07.04.2022 та з 01.03.2024 по 18.05.2024 страхового стажу, з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, з 13.03.2024 по 18.05.2024 пільгового стажу за Списком №1) у Відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля».

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 23.03.2020 у справі №535/1031/16-а.

Суд звертає увагу, що органи Пенсійного фонду України наділені повноваженнями проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Тому наявність сумнівів у відповідача може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації щодо сплати страхових внесків страхувальником у період роботи позивача не є підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії періоду його роботи, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Відтак підстави для відмови у зарахуванні позивачу до страхового загального та пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1, зазначені відповідачем-2, є надуманими, не відповідають фактичним обставинам цієї справи, що свідчить про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верхового Суду 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №482/437/17, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а та від 09.10.2020 у справі №341/460/17.

Більш того, стаж позивача підтверджено довідкою про затвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії №09-23/1126 від 22.05.2024.

Суд звертає увагу на те, що позивач в прохальній частині позову просить «зарахувати до страхового та пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, 13.03.2024 по 19.05.2024 на шахті Котляревська» разом з тим, період з 08.04.2022 по 13.01.2023 зараховано до страхового стажу позивача, а період пільгового стажу підтверджується довідкою про затвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії №09-23/1126 від 22.05.2024, яка визначає даний період по 18.05.2024, що також підтверджується витягом форми ОК-5, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині з 01.01.2021 по 07.04.2022 та з 01.03.2024 по 18.05.2024 страхового стажу, з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, з 13.03.2024 по 18.05.2024 пільгового стажу за Списком №1.

Щодо періоду з 14.01.2023 по 12.03.2024 проходження військової служби у Збройних Силах України в особливий період.

Відповідачем-2 до пільгового стажу за Списком № 1 враховано період проходження військової служби у Збройних Силах України в особливий період з 14.01.2023 по 29.02.2024, а період з 01.03.2024 по 12.03.2024 не враховано, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, згідно даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З цього приводу суд зазначає, що відсутність в індивідуальних відомостях про застраховану особу інформації щодо сплати страхових внесків страхувальником у період роботи позивача не є підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії періоду його роботи, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, про що суд наголошував раніше.

Разом з тим, доказів саме зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 з 14.01.2023 по 12.03.2024 суду не надано, а тому суд вказує наступне.

Статтею 2 Закону України 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу»(далі - Закону № 2232-XII) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 4 вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Процедуру надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413(далі - Порядок №413).

Відповідно до пункту 2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 Порядку №413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

При цьому основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом №2011-XII, який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1-2 цього Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 6 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону №2011-XIIвизначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України від 06.12.1991 №1932-XIIПро оборону України (далі - Закон № 1932-XII), зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону № 1932-XII, зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/2607 відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України відповідно до чинного законодавства, затверджено «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей».

Судом встановлено, що відповідно до довідки форми РС-Право, період з 14.01.2023 по 12.03.2024 не зараховано позивачу до пільгового стажу за Списком №1.

Суд встановив, що за інформацією зазначеною в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма - ОК-5), за спірний період визначено як пільговий відповідно до коду ЗПЗ014А1.

Код підстави для обліку спецстажу «ЗПЗ014А1» - це працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31.03.1994 №202.

Отже, при поданні звітів страхувальником вказувалося, що страхові внески за позивача вносилися за професією і кодом № ЗПЗ014А1, як працівнику по Списку № 1.

Разом з тим суд відзначає, що згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В свою чергу, частина 2 статті 5 КАС України передбачає, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Окрім цього, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням пункту 10 частини другої статті 245 КАС суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають захисту у спосіб шляхом:

визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які полягають у відмові зарахувати позивачу до страхового стажу періоди з 01.01.2021 по 07.04.2022, з 01.03.2024 по 18.05.2024; до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періоди його роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, з 13.03.2024 по 18.05.2024 на Відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля» та до пільгового стажу за Списком №1 періоду з 14.01.2023 по 12.03.2024 проходження військової служби у Збройних Силах України в особливий період;

зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди з 01.01.2021 по 07.04.2022, з 01.03.2024 по 18.05.2024; до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періоди його роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, з 13.03.2024 по 18.05.2024 на Відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля», а також до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 період проходження військової служби у Збройних Силах України в особливий період з 14.01.2023 по 12.03.2024, та здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії з урахуванням вже зарахованого стажу з 12.04.2024.

Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 Порядку № 22-1, належним відповідачем за позовними вимогами позивача є ГУ ПФУ в Одеській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та приймав дії щодо неврахування спірних періодів роботи позивача, а тому вимоги до ГУ ПФУ в Донецькій області задоволенню не підлягають.

Щодо зауважень відповідача-1 щодо строку звернення до суду із цим позовом, суд вказує, що за приписами статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані". Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, суд зазначає, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Відповідно, стаття 123 КАС України передбачає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. В свою чергу, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави". Суд також зауважує, що згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

А тому такі зауваження відповідача-1 щодо строку звернення позивачем до суду, суд залишає без розгляду.

Також щодо клопотання відповідача-1 про постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі, суд вказує, що встановлення обставин про те, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу є дискреційним повноваженням судді. Ухвалою суду від 14.02.2025 встановлено, що позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України та підсудна Донецькому окружному адміністративному суду, а тому таке клопотання відповідача-1 залишається без розгляду.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Судові витрати не розподіляються з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які полягають у відмові зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періодів з 01.01.2021 по 07.04.2022, з 01.03.2024 по 18.05.2024; до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періодів його роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, з 13.03.2024 по 18.05.2024 на Відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля»; до пільгового стажу за Списком №1 періоду з 14.01.2023 по 12.03.2024 проходження військової служби у Збройних Силах України в особливий період.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди з 01.01.2021 по 07.04.2022, з 01.03.2024 по 18.05.2024; до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 періоди його роботи з 01.01.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 13.01.2023, з 13.03.2024 по 18.05.2024 на Відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревського» ДП «Селидіввугілля», а також до пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1 період проходження військової служби у Збройних Силах України в особливий період з 14.01.2023 по 12.03.2024, та здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії по інвалідності, з урахуванням вже зарахованого стажу, з 12.04.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С. Зеленов