Справа № 160/28792/24
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
29.10.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:
Визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100000 грн за вересень-листопад 2023 року, березень-квітень 2024 року пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (в тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з поранненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. у розмірі до 100 000 грн. за вересень-грудень 2023 року, січень-квітень 2024 року пропорційно дпропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (в тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії у зв`язку з поранненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 21.09.2023 року під час виконання бойового завдання отримав бойове травмування, пов`язане із захистом Батьківщини. Внаслідок травми він проходив стаціонарне лікування, однак відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому додаткову винагороду у розмірі 100000 гривень за періоди лікування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких доказів чи заперечень проти позову до суду не надав.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією з 16.12.2022 року у військовій частині НОМЕР_1 .
21.09.2023 року під час виконання бойового завдання в районі н.п. Вербове Запорізької області позивач отримав бойове травмування.
За фактом отримання позивачем бойового травмування було проведено службове розслідування, за результатами якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1049 від 07.05.2024 року. Цим наказом встановлено, що бойове травмування, отримане солдатом ОСОБА_1 21.09.2023, є таким, що отримане під час безпосередньої участі у бойових діях, внаслідок бойового ураження та дій противника, та пов`язане із захистом Батьківщини.
На підставі наказу №1049 від 07.05.2024 року позивачу видано Довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №8949 від 19.05.2024 року, яка підтверджує, що травма пов`язана із захистом Батьківщини.
Судом встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні:
у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №9» Запорізької міської ради з 28.02.2024 по 12.03.2024, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1219 від 12.03.2024;
у Державному закладі «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» з 04.04.2024 по 19.04.2024, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №2060 від 19.04.2024.
Доказів перебування на стаціонарному лікуванні в інші періоди, зазначені в позовній заяві, матеріали справи не містять.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди за час лікування протиправною, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Постанова №168) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода.
Пунктом 1-2 Постанови №168 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
Механізм виплати цієї винагороди деталізовано у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260.
Відповідно до пункту 11 розділу XXXIV вказаного Порядку, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), видана командиром військової частини.
Як встановлено судом, позивач отримав травму, яка згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №1049 від 07.05.2024 та довідкою про обставини травми №8949 від 19.05.2024 пов`язана із захистом Батьківщини.
Також матеріалами справи, а саме виписками з медичних карт №1219 та №2060, підтверджено факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 28.02.2024 по 12.03.2024 та з 04.04.2024 по 19.04.2024.
Таким чином, у позивача виникло право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за зазначені періоди.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду доказів, які б спростовували доводи позивача, та не довів правомірності своєї бездіяльності щодо не нарахування та невиплати спірної винагороди.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Щодо позовних вимог в частині нарахування та виплати додаткової винагороди за інші періоди, зазначені позивачем (вересень-грудень 2023 року, січень-лютий 2024 року), суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у ці періоди. Надані довідки ВЛК про потребу у відпустці для лікування не є тотожними доказам перебування на стаціонарному лікуванні, а також не містять інформації про отримання позивачем тяжкого поранення, як того вимагає Постанова №168. Відтак, у цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
З огляду на викладе, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, з 28.02.2024 по 12.03.2024 та з 04.04.2024 по 19.04.2024.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, у розмірі 100000 гривень на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за періоди з 28.02.2024 по 12.03.2024 та з 04.04.2024 по 19.04.2024.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко