Справа № 460/6470/25
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2025 року м. Рівне №460/6470/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частина НОМЕР_1 (далі по тексту відповідая), у якій просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати належної позивачу додаткової винагороди ОСОБА_1 за період знаходження на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме: з 08.09.2024 року по 28.10.2024 року включно.

- зобов' язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду з розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме: з 08.09.2024 року по 28.10.2024 року включно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження військової служби позивач отримав бойове поранення. У зв`язку з отриманням бойового поранення позивач у період з 08.09.2024 року по 28.10.2024 проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні. Протягом стаціонарного лікування позивачу не здійснювалася виплата додаткової грошової винагороди у повному обсязі відповідно до постанови КМУ від 25.02.022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». 05.03.2025 представником позивача було направлено адвокатський запит до Військової НОМЕР_2 з проханням надати інформацію щодо підстави і причини ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 позивачу у зв`язку з пораненням та лікуванням за період з 08.09.2024 року по 28.10.2024 щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. На адвокатський запит Військова частина надала відповідь, у якому вказує про те, перебування на стаціонарному лікуванні у спірний період не пов`язане з пораненням пов`язаним із Захистом Батьківщини, тому підстави для виплати винагороди відсутні. Позивач вважає такі дії Військової частини протиправними, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 09.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Військова частина подала до суду відзив, у якому зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. В обґрунтування заперечень зазначив, що у спірний період з 08.09.2024 по 28.10.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні та обстеженні в КНП "ХОЗзНДП" ХОР з діагнозом: Розлад адаптації у вигляді змішаної тривожної та депресивної реакції з інсомнічним компонентом. Зазначений діагноз відповідає діагнозу згідно довідки ВЛК НВМКЦ "ГВКГ" №30270 від 15 листопада 2024 року, якою Позивачу діагностовано хворобу "Помірно виражений тривожно-депресивний розлад, з емоційно-вольовою нестійкістю, інсомнією", як хворобу, пов`язану з проходженням військової служби. Таким чином, в період з 08.09.2024 по 28.10.2024 Позивач перебував на лікуванні у зв`язку з захворюванням, яке пов`язане з проходженням військової служби, але не пов`язане із захистом Батьківщини. Відповідно, в цьому випадку відсутня сукупність умов, необхідних для нарахування та виплати додаткової винагороди згідно Постанови №168.

У відповіді на відзив та письмових поясненнях позивачем викладено свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

У письмових поясненнях та запереченнях на відповідь на відзив Військова частина просила відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації, в тому числі з 28 квітня 2024 року у військовій частині НОМЕР_1 .

Як вбачається з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №3018кп/вих від 20.09.2024, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , 14 серпня 2024 року позивач під час виконання бойового завдання одержав поранення: Вибухова травма, Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку у вигляді цефалгічного вестибулоатактичного синдромів. Травмування (поранення), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, під час захисту Батьківщини.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15 серпня 2024 року №233, солдат ОСОБА_2 14 серпня 2024 року евакуйований до передової хірургічної групи.

З 15 серпня 2024 року по 26 серпня 2024 року проходив лікування у ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 серпня 2024 року по 07 вересня 2024 року проходив лікування у КНП КМР "МЛ №9".

У спірний період, з 08 вересня 2024 року по 28 жовтня 2024 року, позивач проходив лікування у КНП "ХОЗзНПД" ХОР, що підтверджується епікризами та виписками з медичної карти стаціонарного хворого.

29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 направлений на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення ступеню придатності до військової служби (направлення №3/2864).

Згідно довідки військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" №30270 від 15 листопада 2024 року за результатами медичного огляду у гарнізонній ВЛК 15.11.2024 ОСОБА_1 встановлено наступний діагноз та прийнято постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва):

Стан після ВТ (14.08.2024): ЗЧМТ струс головного мозку при незначному порушенні функції.

Травма легка. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Помірно виражений тривожно-депресивний розлад, з емоційно-вольовою нестійкістю, інсомнією. Хронічна вертеброгенна шийна радикулопатія з ураженням корінців С3, С4, С6, С7, больовим та м`язево-тонічним синдромами, при незначному порушенні функції. Короткозорість обох очей в 0,5

ОСОБА_3 , ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

ОСОБА_1 визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони

Представник позивача направив адвокатський запит від 05.03.2014 у якому просив надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини не нарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022.

На адвокатський запит Військова частина надала відповідь, у якому вказує про те, перебування на стаціонарному лікуванні у спірний період не пов`язане з пораненням пов`язаним із Захистом Батьківщини, тому підстави для виплати винагороди відсутні.

Позивач вважає такі дії Військової частини протиправними, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Відповідно до ч.2 ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (надалі - Закон України №2232-XII).

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дія якого в подальшому була неодноразово продовжена та наразі триває.

Воєнний стан в розумінні положень ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XІІ (далі - Закон № 2011) регулює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Відповідно до ст.1 Закону № 2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх з службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з ч.1 ст.9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошеве та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до п.2-3 ст.9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з абз.1-2 п.4 ст.9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

З метою виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Згідно з п. 1 Постанови № 168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до п. 1-2 Постанови виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з наказами про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

Відповідно до п.5 Постанови № 168 вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 до Постанови №168 внесено зміни, якими передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Суд наголошує, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Крім цього, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, Міністром оборони України видано окреме доручення №912/з/23 від 23.06.2022 (далі-Окреме доручення), пунктом 7 якого встановлено, зокрема, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також, включати військовослужбовців, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної комісії).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Довідка), видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).

У Довідці обов`язково зазначати: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі одночасно надавати висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.

Виходячи зі змісту наведених норм, додаткова винагорода у розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я або за період перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують.

Отже, Постановою №168 встановлено умови, необхідні для виплати винагороди у розмірі 100000 грн, а саме:

- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

- факт перебування на стаціонарному лікуванні (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва);

- або факт перебування у чітко визначеному виді відпустки, а саме: у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Правові висновки у подібних правовідносинах наведено в постанові Верховного Суду від 16.05.2024 у справі №520/16191/23, які враховуються судом в силу приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено,14.08.2024 позивачем отримано поранення вибухову травму; закриту черепно-мозкову травму; струс головного мозку у вигляді цефалгічного вестибулоатактичного синдрому поблизу н.п. Т., Бахмутського району Донецької області, внаслідок атаки FPVдронів.

Після поранення позивач проходив стаціонарне лікування в різних лікувальних закладах, в тому числі в спірний період:

З 08.09.2024 по 28.10.2024 у комунальному некомерційному підприємстві «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради.

29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 направлений на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення ступеню придатності до військової служби (направлення №3/2864).

Згідно довідки військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" №30270 від 15 листопада 2024 року за результатами медичного огляду у гарнізонній ВЛК 15.11.2024 ОСОБА_1 встановлено наступний діагноз та прийнято постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва):

Стан після ВТ (14.08.2024): ЗЧМТ струс головного мозку при незначному порушенні функції. Травма легка. Травма, ТАК, .

Помірно виражений тривожно-депресивний розлад, з емоційно-вольовою нестійкістю, інсомнією. Хронічна вертеброгенна шийна радикулопатія з ураженням корінців С3, С4, С6, С7, больовим та м`язево-тонічним синдромами, при незначному порушенні функції. Короткозорість обох очей в 0,5Д.

Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.

Щодо питання ненарахування та невиплати додаткової грошової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення за період з 08.09.2024 по 28.10.2024, суд зазначає наступне.

Відповідно до доводів відповідача підстав для включення в наказ на виплату додаткової винагороди у вказаний період у військової частини не було, оскільки не було встановлено основного діагнозу лікування, пов`язаного із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаною із захистом Батьківщини, а Позивач перебував на лікуванні у зв`язку із захворюваннями пов`язаним з проходженням військової служби.

Суд погоджується з твердженням відповідача, що підстав для виплати додаткової винагороди за вказаний період у відповідача не було, оскільки Позивач перебував на лікуванні з приводу:

- поранення (контузії, травми, каліцтва) пов`язаного із Захистом Батьківщини, яке відповідно класифікатора розподілу травма ступенем тяжкості, затвердженого наказам МОЗ України від 04.07.2007 №370 віднесено до легких травм, що суперечить вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

- захворювань пов`язаних з проходженням військової служби, що суперечить вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

За сукупності зазначеного, суд дійшов висновку, що у період стаціонарного лікування з 08.09.2024 по 28.10.2024 підстав для включення в наказ про виплати додаткової грошової винагороди не було, тому відповідач діяв правомірно - відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 23 червня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

Суддя В.В. Щербаков