Справа № 160/31986/24
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
02.12.2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій просить:
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 05.09.2024 року по 24.09.2024 рік та з 26.09.2024 року по 11.10.2024 рік.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 05.09.2024 року по 24.09.2024 рік, з 26.09.2024 року по 11.10.2024 рік.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, старший солдат ОСОБА_1 , проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . 05.05.2022 року під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини поблизу с. Нікіфоровка Донецької області він отримав вогнепальне осколкове поранення. У зв`язку з цим пораненням позивач перебував на стаціонарному лікуванні у періоди з 05.09.2024 по 24.09.2024 та з 26.09.2024 по 11.10.2024. Позивач стверджує, що відповідно до Постанови КМУ № 168 він набув права на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні, однак відповідач протиправно таку виплату не здійснив.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог. Він посилався на те, що підставою для виплати додаткової винагороди є довідка про обставини травми, а також, що для виплати винагороди за час відпустки для лікування після тяжкого поранення потрібен медичний висновок про ступінь важкості поранення. Ключовим аргументом відповідача є те, що згідно з довідкою про обставини травми №214 від 31.05.2022 р., у довідці ВЛК після чотирьох місяців від початку лікування не зазначено, що позивач потребує тривалого лікування, що, на думку відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади соціального захисту військовослужбовців визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі Закон № 2011-ХІІ). Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан.
З метою врегулювання питань грошового забезпечення військовослужбовців в умовах воєнного стану, Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168).
Пунктом 1-2 Постанови № 168 (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналіз наведеної норми свідчить, що законодавець визначив дві самостійні підстави для отримання додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн у зв`язку з пораненням:
1. Перебування на стаціонарному лікуванні.
2. Перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК.
Як вбачається з позовної заяви, позивач вимагає виплатити йому винагороду саме за періоди перебування на стаціонарному лікуванні, що підтверджується доданими до позову медичними документами. Цей факт відповідачем по суті не спростовується.
Таким чином, для вирішення спору суд має встановити, чи є факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, достатньою підставою для нарахування та виплати йому спірної винагороди.
Суд вважає, що така підстава є достатньою та безумовною, а доводи відповідача є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідач у відзиві посилається на норми Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі Положення № 402), зокрема на п. 6.13, який регламентує проведення медичного огляду ВЛК не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування з метою визначення потреби у тривалому лікуванні. Відповідач стверджує, що оскільки ВЛК не визначила потребу позивача у тривалому лікуванні, підстави для виплати відсутні.
Однак такий висновок відповідача є наслідком помилкового тлумачення норм які регулюють вказані відносини. Постанова № 168 є спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює умови виплати додаткової винагороди. Умовою для виплати є сам факт перебування на стаціонарному лікуванні, а не наявність висновку ВЛК про його "тривалість". Пункт 6.13 Положення № 402 регулює питання визначення придатності до подальшої військової служби та максимальних строків безперервного лікування, але він не є нормою, що встановлює чи скасовує умови виплати грошового забезпечення, визначені Постановою № 168.
За змістом п.1-2 Постанови №168 зазначена довідка ВЛК про необхідність тривалого лікування є необхідною для виплати додаткової винагороди під час перебування військовослужбовця у відпустці для лікування після тяжкого поранення. Вказана довідка не є умовою виплати додаткової винагороди у разі перебування особи на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням тяжкого поранення під час виконання завдань пов`язаних із захистом Батьківщини.
Вказані висновки також підтверджуються п.12, 13 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженими Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 адже встановлюють різні вимоги до переліку необхідних документів для отримання додаткової винагороди у разі лікування та отримання відпустки для лікування з відповідною виплатою.
Оскільки позивач перебував саме на стаціонарному лікуванні, а не у відпустці, медичними закладами надано довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), посилання відповідача на відсутність висновку ВЛК про тяжкість чи тривалість поранення є безпідставним.
Отже, оскільки позивач у спірні періоди перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, він мав беззаперечне право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168. Бездіяльність відповідача щодо її ненарахування та невиплати є протиправною.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не надав доказів, які б спростовували право позивача на отримання спірних виплат та доводили б правомірність його бездіяльності.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 2, 9, 77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди з 05.09.2024 року по 24.09.2024 рік та з 26.09.2024 року по 11.10.2024 рік.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 05.09.2024 року по 24.09.2024 рік, з 26.09.2024 року по 11.10.2024 рік.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко