Справа № 140/5283/25
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5283/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Негабарит» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Негабарит» (далі ТзОВ «Негабарит», позивач) звернулось з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 15.04.2025: № - про збільшення суми грошового зобов`язання за екологічним податком в розмірі 311 482 грн 50 коп., в тому числі 262 093 грн за основним платежем та штрафні санкції у сумі 49 389 грн 50 коп.; № - про збільшення суми грошового зобов`язання за податком на прибуток в розмірі 1 080 000 грн, в тому числі 864 000 грн за основним платежем та штрафні санкції у сумі 216 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Негабарит». За результатами проведеної перевірки складено акт №7123/07-02/35831152 від 13.03.2025, на який платником подано заперечення №32 від 31.03.2025.

За результатами розгляду заперечення вирішено залишити висновки акта податкової перевірки без змін. На підставі встановлених порушень ГУ ДПС у Волинській області винесено податкові повідомлення-рішення (далі- ППР) від 15.04.2025: № на загальну суму 311482,50 грн, яким збільшено податкові зобов`язання за платежем надходження від розміщення відходів у спеціально відведених місцях на суму 262093 грн та нараховано штрафні санкції в сумі 49389,5 грн; № на загальну суму на загальну суму 1080000 грн, яким збільшено податкові зобов`язання за платежем податок на прибуто на суму 864000 грн та нараховано штрафні санкції в сумі 216000 грн.

Вважаючи протиправними вказані податкові повідомлення-рішення та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернуся до суду з позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що перевіркою повноти задекларованих показників у рядку 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 встановлено заниження фінансового результату до оподаткування всього на суму 4 800 000 грн, в т.ч. за звітний період 2022 рік на суму 2400000 грн та 2023 рік на суму 2400000 грн внаслідок встановлених порушень: по рядку 2180 «Інші операційні витрати» завищено витрати за звітний період 2022 рік на суму 2 400 000 грн та 2023 рік на суму 2 400 000 грн.

За даними бухгалтерського обліку ТзОВ «Негабарит» по Дт рах.93 «Витрати на збут» з Кт рах.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» відображено операції з лізингового платежу за використання торговельної марки NEGABARIT, що належить лізингодавцю ФОП ОСОБА_1 ( далі ФОП ОСОБА_1 ), за 2022 рік в сумі 2400000 грн та 2023 рік в сумі 2400000 грн. Станом на 30.09.2024 за розрахунками по даних операціях рахується кредиторська заборгованість в сумі 600000 грн.

В ході перевірки встановлено, що дохід ТзОВ «Негабарит» згідно даних бухгалтерських проведень Д-т 702, Д-т 703 Кт 79 становить: за 2021 рік - 15 203 415,15 грн., за 2022 рік - 32 653 953,22 грн., за 2023 рік - 47 439 693,50 грн, за 2024 рік - 40 048 695,75 грн. Індекс інфляції за 2022 рік 122,6 %, за 2023 рік 105,1%, за 2024 рік 112%.

Тобто, дохід з врахуванням рівня інфляції без врахування дії лізингових платежів у 2024 мав би складати 15203415,15 грн*122,6%*105,%*112%= 21919919 грн. Однак фактично дохід за 2024 рік склав 40048695,75 грн, що підтверджує відсутність впливу на економічну діяльність ТзОВ «Негабарит від виключного майнового права використання торгівельної марки NEGABARIT.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Перевіркою повноти визначення екологічного податку за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 на підставі документів: головних книг, дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, відомостей бухгалтерського обліку по рах.10 «Основні засоби», встановлено його заниження всього у сумі 262093 грн, у тому числі за звітні періоди 2019 року на суму 15592,0 грн, 2020 року 27367 грн, 2021 року на 37169,0 грн, 2022 року на суму 45440,0 грн, 2023 року на 82629,0 грн та 3 квартали 2024 року на суму 53897,0 грн.

ТзОВ «Негабарит» до перевірки надано дозвіл №75 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами виданий 18.01.2021 Волинською обласною державною адміністрацією від стаціонарних джерел майданчика, що знаходиться за адресою м. Ковель, вул. Володимирська, 154 А. Джерелами викиду забруднюючих речовин на майданчику є: бокс технічного обслуговування і потокового ремонту, теплогенератор «Clean Burn CD-1500-R-VR» (повітронагрівач) та теплогенератор «Clean Burn CD-2500-R-МR», газовий котел «Viessmann» - 3 шт. В якості палива використовують відпрацьоване масло, природний газ. Від підприємства в атмосферне повітря потрапляють: оксиди азоту (у перерахунку на діоксид), вуглецю оксид, речовини у вигляді супендованих твердих частинок, діоксид сірки, парникові гази, винадію п`ятиокис, вуглеводні граничні.

Основним видом діяльності ТзОВ «Негабарит» в періоді що перевіряється є послуги СТО для вантажних автомобілів та роздрібна торгівля деталями, приладдям для автотранспортних засобів.

На території підприємства знаходиться цех механічної обробки, який надається в оренду ТОВ «Негабарит-Сервіс». Послуги СТО для вантажних автомобілів надаються в боксах, де проводиться: заміна мастил, ремонт ходової, ремонт коробки передач, комплексна діагностика, розвал*сходження, тощо. Обігрів боксу техобслуговування та обігрів боксу розвал-сходження відбувається за рахунок теплогенераторів «Clean Burn CD-1500-R-VR» та «Clean Burn CD-2500-R-МR» в опалювальний період. Річна витрата палива (відпрацьоване масло) 0,4 т та 0,7т відповідно.

За даними бухгалтерського обліку ТзОВ «Негабарит» операції з використання відпрацьованого масла на опалення наведених теплогенераторів не відображено.

На території підприємства знаходиться магазин з деталями та приладдям для автотранспортних засобів і адміністративне приміщення, обігрів і гаряче водопостачання на побутові потреби відбувається за рахунок газового водогрійного котла «Viessmann» протягом року. В якості палива використовують природний газ. Протягом року обігрів побутового приміщення і гаряче водопостачання на побутові потреби відбувається за рахунок двох газових водогрійних котлів «Viessmann».

В періоді, що перевіряється, для розрахунку екологічного податку використано дані по спожитому природному газу газовими водогрійними котлами «Viessmann», які для обрахунку фактичних викидів, передаються до ТзОВ «Волиньекопромпроект».

ТзОВ «Негабарит» є суб`єктом господарювання споживачем мастил, внаслідок діяльності якого при здійсненні на СТО заміни мастил (олив) у транспортних засобах утворюються відпрацьовані мастила (оливи). Позивачем при перевірці актів приймання відпрацьованих мастил (олив) не надано.

Згідно наданих відповідей такими СГД-контрагентами ТзОВ «Негабарит» не підтверджено одержання відпрацьованих мастил, як безповоротних відходів, з процесу здійснення позивачем робіт із заміни моторних/трансмісійних олив у вантажних автомобілях.

Таким чином, в ході перевірки ТзОВ «Негабарит» не надано пояснень щодо причин не відображення в регістрах бухгалтерського обліку безповоротних відходів відпрацьованих мастил (олив). Вищенаведене свідчить, що ТзОВ «Негабарит» в порушення пункту 6 Постанови КМУ №1221 від 17.12.2012 та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (із змінами та доповненнями) не здійснюється первинний облік щодо подальшого поводження з відпрацьованими мастилами (оливами).

Представник відповідача вважає, що ГУ ДПС у Волинській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а підстави для задоволення позовних ТзОВ «Негабарит» відсутні.

У відповіді на відзив представник позивача заперечує проти тверджень представника відповідача викладених у відзиві та додав, що торговельна марка визнається використаною, якщо її застосовано у формі зареєстрованої торговельної марки. Щодо використання торгової марки «Volvo» повідомив, що законодавством не забороняється використання - декількох торговельних марок, оскільки це сприяє розширенню асортименту товарів та послуг та залученню різних сегментів споживачів.

Крім того, правильність визначення платниками податку фактичних обсягів викидів стаціонарними джерелами забруднення, скидів та розміщення відходів, що впливає на правильність визначення (обчислення) суми екологічного податку здійснюється Державною екологічною інспекцією.

Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

16.06.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання, у якому просив долучити докази, а саме: фірмовий бланк підприємства, фото вивіски, фото рекламної продукції, фото спецодягу працівників, знімок екрану сайту, світлина з газети.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ «Негабарит».

Платника проінформовано про проведення документальної планової виїзної перевірки письмовим повідомленням від 29.01.2025 №112 та наказом Головного управління ДПС у Волинській області №296-п від 29.01.2025, які вручено платнику 05.02.2025. Перевірка проводилась з 14.02.2025 по 27.02.2025. Термін проведення перевірки продовжувався з 28.02.2025 на 5 робочих днів, на підставі наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 27.02.2025 №705-п.

В ході проведення вручено запит від 27.02.2025 директору товариства Козел О.О. про надання у термін до 16 год 04.03.2025 письмових пояснень та копій документів. Відповідь надано листом від 04.03.2025 №981, письмові пояснення з їх документальним підтвердженням щодо відшкодування комунальних витрат наведеними орендарями, із наведенням порядку розрахунку їх вартості (помісячно) не надано.

05.03.2025 бухгалтеру товариства Літвін М.М. вручено запит про надання у термін до 15 год 06.03.2025 письмові пояснення з їх документальним підтвердженням з питань дотримання вимог ст.240, 242, 246 Податкового Кодексу України при декларуванні екологічного податку в частині розміщення відходів (відпрацьованих мастил) під час провадження діяльності у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах. Відповідь на який платником надано листом від 06.03.2025 №982.

Під час проведення перевірки, на підставі наказу директора ТзОВ «Негабарит» Козел О.О. №3 від 03.03.2025 комісією у складі Штогрин Людмили Михайлівни - представника аудиторської фірми «Баланс Профіт» (директор); Літвін Марії Мінівни - бухгалтер; Тищука Романа Володимировича - керівника відділу збуту, та в присутності перевіряючих: Миронюк М.М. - заступника начальника відділу позапланових перевірок ризикових платників, аналізу податкової інформації управління податкового аудиту, Місюри О.М. - головного державного інспектора відділу перевірок фінансових операцій управління податкового аудиту, Мельника І.В. - головного державного інспектора відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту, проводилась інвентаризація основних засобів та товарно-матеріальних цінностей (далі тмц) станом на 04.03.2025.

В ході проведення інвентаризації встановлено розбіжності між наявними тмц та відображеними в інвентаризаційному описі станом на 04.03.2025, а саме в частині не відображення кількості наявних тмц в номенклатурі відпрацьовані мастила.

За результатами проведеної перевірки складено акт №7123/07-02/35831152 від 13.03.2025, на який платником подано заперечення №32 від 31.03.2025. Після розгляду заперечення вирішено залишити висновки акта податкової перевірки без змін.

На підставі встановлених порушень ГУ ДПС у Волинській області винесено податкові повідомлення-рішення від 15.04.2025: № на загальну суму 311482,50 грн, яким збільшено податкові зобов`язання за платежем надходження від розміщення відходів у спеціально відведених місцях на суму 262093 грн та нараховано штрафні санкції в сумі 49389,5 грн; № на загальну суму на загальну суму 1080000 грн, яким збільшено податкові зобов`язання за платежем податок на прибуто на суму 864000 грн та нараховано штрафні санкції в сумі 216000 грн.

Не погоджуючись із ППР від 15.04.2025 №, №, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 2статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до пп.14.1.36, п.14.1 ст.14 ПК України, визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до пп.14.1.27, п.14.1 ст.14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 2 статті 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента.

Згідно з пунктом 38.1. статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

У пункті 85.2 статті 85 ПК України закріплено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Перевіркою повноти задекларованих показників у рядку 02 Декларації «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 встановлено заниження фінансового результату до оподаткування всього на суму 4 800 000 грн., в т.ч. за звітний період 2022 рік на суму 2400000 грн. та 2023 рік на суму 2400000 грн. внаслідок встановлених порушень: по рядку 2180 «Інші операційні витрати» завищено витрати за звітний період 2022 рік на суму 2 400 000 грн. та 2023 рік на суму 2 400 000 грн.

За даними бухгалтерського обліку ТзОВ «Негабарит» по Дт рах.93 «Витрати на збут» з Кт рах.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» відображено операції з лізингового платежу за використання торговельної марки «NEGABARIT», що належить лізингодавцю ФОП ОСОБА_1 , за 2022 рік в сумі 2400000 грн та 2023 рік в сумі 2400000 грн. Станом на 30.09.2024 за розрахунками по даних операціях рахується кредиторська заборгованість в сумі 600000 грн.

До перевірки надано договір лізингу №3 від 03.01.2022, укладений між ФОП ОСОБА_1 як «лізингодавцем» та ТзОВ «Негабарит» як «лізингоодержувач».

ОСОБА_1 є засновником ТзОВ «Негабарит» з часткою в статутному капіталі 100%.

Відповідно до п.5, 7 П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого наказом МФУ від 31.12.1999 №318 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 №27/4248 із змінами та доповненнями витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно із зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

ТзОВ «Негабарит» в ході перевірки на письмовий запит щодо використання даної торговельної марки при здійсненні господарської діяльності повідомлено, що товариство використовує торговельну марку «NEGABARIT» при здійсненні господарської діяльності в рамках дозволених умов, зокрема, для: маркування корпоративного одягу, на вивісках виробничих та адміністративних приміщень, в документообігу, в рекламних матеріалах та на сайті.

Суд зауважує, що з поданих відповідачем разом з відзивом додатків, а саме із знімку екрану сайту товариства не вбачається використання торговельної марки «NEGABARIT».

ТзОВ «Негабарит» є офіційним дилером ТзОВ з Іноземними Інвестиціями «ВОЛЬВО УКРАЇНИ» (далі - ТОВзІІ «ВОЛЬВО УКРАЇНИ») із надання послуг сервісного/ гарантійного обслуговування вантажних автомобілів Вольво та Рено (надаючи маркетингові послуги з продажу і просування оригінальних запчастин Вольво), використовує при цьому вивіску ВОЛЬВО.

В загальному обсязі доходу операції з надання ТзОВ «Негабарит» послуг Volvo та продажу і просування оригінальних запчастин Volvo складають до 90%.

ТзОВ «Негабарит» за укладеним із ТОВзІІ «ВОЛЬВО УКРАЇНИ» договором від 15.08.2018 виступає уповноваженою Volvo сервісною станцією (виконавцем) з надання послуг Volvo та продажу і просування оригінальних запчастин Volvo. Умовами пункту 5 договору щодо використання бренду Volvo визначено: Volvo надає сервісній станції обмежене право на використання торговельних марок Volvo, виключно у зв`язку з діяльністю сервісної станції щодо продажу та просування продуктів Volvo та послуг Volvo з метою виконання своїх обов`язків та здійснення прав, передбачених цим договором, винагорода за обмежене право використання права інтелектуальної власності, в т.ч. торговельні марки, включена у вартість (ціну) оригінальних запчастин. Сервісна станція погоджується та визнає, що торговельні марки Volvo утворюють визначальну ідентифікацію походження товарів та послуг групи компаній Volvo, що є символом їхнього гудвілу.

ТзОВ «Негабарит» позначення марки Volvo використовує у первинних документах з надання послуг/реалізації ТМЦ, на приміщеннях, вивісках, елементах зображень та елементах реклами; згідно інтернет-ресурсів ТзОВ «Негабарит» надає послуги як офіційний дилерський центр VOLVO та RENAULT TRUCKS за адресою м. Ковель, вул. Володимирська, 154А.

Однак суд зауважує, законодавством не забороняється використання - декількох торговельних марок, оскільки це сприяє розширенню асортименту товарів та послуг та залученню різних сегментів споживачів. Наявність декількох торгових марок - посилює позиції на ринку та надає переваги, зокрема, підтверджує високу якість товарів та послуг, підвищує на них попит.

На підтвердження використання торгівельної марки «NEGABARIT» у господарській діяльності товариства представником позивача додано: фірмовий бланк підприємства, фото вивіски, фото рекламної продукції, фото спецодягу працівників, знімок екрану сайту, світлина з газети.

Проте, суд зазначає, що надані ТзОВ «Негабарит» пояснення в підтвердження господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 не дають можливості пов`язати необхідність їх здійснення у господарській діяльності підприємства та відповідно включення до складу витрат на збут ТзОВ «Негабарит». Підтвердження здійснення господарських операцій повинно відбуватися шляхом належного оформлення первинних документів, з тексту яких вбачався б вид господарської операції, її об`єм та зв`язок з господарською діяльністю підприємства, а також економічна обґрунтованість таких витрат.

В ході перевірки встановлено, що дохід ТзОВ «Негабарит» згідно даних бухгалтерських проведень Д-т 702, Д-т 703 Кт 79 становить: За 2021 рік - 15203415,15 грн, за 2022 рік - 32653953,22 грн, за 2023 рік - 47439693,50 грн, за 2024 рік - 40048695,75 грн. Індекс інфляції за 2022 рік 122,6 %, за 2023 рік 105,1%, за 2024 рік 112%.

Тобто вбачається, що дохід з врахуванням рівня інфляції без врахування дії лізиногових платежів у 2024 мав би складати 15 203 415,15 грн*122,6%*105,%*112%= 21 919 919 грн. Однак фактично дохід за 2024 рік склав 40048695,75 грн, що підтверджує відсутність впливу на економічну діяльність ТзОВ «Негабарит від виключного майнового права використання торгівельної марки «NEGABARIT». Тобто після завершення дії договору лізингу №3 від 03.01.2022 доходи ТзОВ «Негабарит» не зменшилися до рівня, на якому перебували до початку дії такого договору (з врахуванням індексу інфляції).

Отже, ТзОВ «Негабарит» не надано документального підтвердження реальності використання/застосування цих лізингових платежів у своїй господарській діяльності та чи мали придбані лізингові платежі вплив на ефективність економічної діяльності підприємства.

Згідно із підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена (п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290). Платник податку формує об`єкт оподаткування податком на прибуток за реальними (фактично вчиненими) господарськими операціями, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Враховуючи вищевикладене, в порушення п.5, п.6, п.7, п.9 П(С)БО 16 «Витрати» П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого наказом МФУ від 31.12.1999 №318 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 19.01.2000 №27/4248 із змінами та доповненнями п.44.1 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.210 №275-VI (зі змінами та доповненнями) ТзОВ «Негабарит» завищено витрати на збут (які відображено в складі інших операційних витрат по ряд 2180 Фінансової звітності) в частині віднесення витрат, які не мають зв`язку з доходом для якого вони здійснені, на суму 4800000 грн., в т.ч. за 2022 рік в сумі 2400000 грн, за 2023 рік в сумі 2400000 грн.

Стосовно визнання протиправним та скасування ППР № - про збільшення суми грошового зобов`язання за екологічним податком в розмірі 311 482 грн 50 коп., в тому числі 262 093 грн за основним платежем та штрафні санкції у сумі 49 389 грн 50 коп., суд зазначає наступне.

Перевіркою повноти визначення екологічного податку за період з 01.01.2018 по 30.09.2024 на підставі документів: головних книг, дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, відомостей бухгалтерського обліку по рах.10 «Основні засоби», встановлено його заниження всього у сумі 262093 грн., у тому числі за звітні періоди 2019 року на суму 15592,0 грн., 2020 року 27367 грн., 2021 року на 37169,0 грн., 2022 року на суму 45440,0 грн., 2023 року на 82629,0 грн. та 3 квартали 2024 року на суму 53897,0 грн.

ТзОВ «Негабарит» до перевірки надано дозвіл №75 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами виданий 18.01.2021 Волинською обласною державною адміністрацією від стаціонарних джерел майданчика, що знаходиться за адресою м. Ковель, вул. Володимирська, 154 А.

Джерелами викиду забруднюючих речовин на майданчику є: бокс технічного обслуговування і потокового ремонту, теплогенератор «Clean Burn CD-1500-R-VR» (повітронагрівач) та теплогенератор «Clean Burn CD-2500-R-МR», газовий котел «Viessmann» - 3 шт. В якості палива використовують відпрацьоване масло, природний газ.

Основним видом діяльності ТзОВ «Негабарит» в періоді що перевіряється є послуги СТО для вантажних автомобілів та роздрібна торгівля деталями, приладдям для автотранспортних засобів.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи на території підприємства знаходиться цех механічної обробки, який надається в оренду ТзОВ «Негабарит-Сервіс». Послуги СТО для вантажних автомобілів надаються в боксах, де проводиться: заміна мастил, ремонт ходової, ремонт коробки передач, комплексна діагностика, розвал-сходження, тощо. Обігрів боксу техобслуговування та обігрів боксу розвал-сходження відбувається за рахунок теплогенераторів «Clean Burn CD-1500-R-VR» та «Clean Burn CD-2500-R-МR» в опалювальний період. Річна витрата палива (відпрацьоване масло) 0,4 т та 0,7т відповідно.

Також, на території підприємства знаходиться магазин з деталями та приладдям для автотранспортних засобів і адміністративне приміщення, обігрів і гаряче водопостачання на побутові потреби відбувається за рахунок газового водогрійного котла «Viessmann» протягом року. В якості палива використовують природний газ. Протягом року обігрів побутового приміщення і гаряче водопостачання на побутові потреби відбувається за рахунок двох газових водогрійних котлів «Viessmann».

В періоді, що перевіряється, для розрахунку екологічного податку використано дані по спожитому природному газу газовими водогрійними котлами «Viessmann», які для обрахунку фактичних викидів, передаються до ТзОВ «Волиньекопромпроект».

Послуги СТО для вантажних автомобілів надаються в боксах, де проводиться: заміна мастил, ремонт ходової, ремонт коробки передач, комплексна діагностика, розвал-сходження, тощо.

При цьому в процесі заміни моторних мастил збираються відпрацьовані мастила, які відповідно до пункту 42 Постанови КМУ «Про затвердження Положення про контроль за транскордонними перевезеннями небезпечних відходів та їх утилізацією/ видаленням і Жовтого та Зеленого переліків відходів» від 13.07.2000 №1120 із змінами та доповненнями, належать до небезпечних відходів. У ньому йдеться про відпрацьовані нафтопродукти, непридатні для використання за призначенням (у тому числі відпрацьовані моторні, індустріальні оливи та їх суміші).

Загальні вимоги щодо поводження з відходами, у тому числі небезпечними, встановлює Закон України «Про відходи» №187/ВР від 05.03.1998 із змінами та доповненнями та Закон України «Про управління відходами» №2804-ІХ від 01.12.2022 із змінами та доповненнями, а безпосередні правила збирання, перевезення, зберігання, оброблення (перероблення), утилізації та/або знешкодження відпрацьованих олив Порядок збирання, перевезення, зберігання, оброблення (перероблення), утилізації та/або знешкодження відпрацьованих мастил (олив), затверджений постановою КМУ від 17.12.2012 №1221 (далі Порядок №1221).

Пунктом 2 Порядку №1221 із змінами та доповненнями визначено значення термінів:

- «відпрацьовані мастила» це гідравлічні, моторні, трансмісійні та інші оливи, гальмівні та інші рідини для ізоляції і теплопередачі, які стали непридатними для такого використання, для якого вони спочатку призначалися, включені як небезпечні відходи до розділу А Жовтого переліку відходів і поводження з якими здійснюється за умови наявності у суб`єкта господарювання ліцензії на право провадження господарської діяльності у сфері поводження з небезпечними відходами.

- «самостійне забезпечення збирання, перевезення, зберігання, оброблення (перероблення), утилізації та/або знешкодження відпрацьованих мастил (олив)» - здійснення виробником, імпортером мастил (олив) або суб`єктом господарювання (споживачем мастил (олив) операцій у сфері поводження з відпрацьованими мастилами (оливами) з використанням власної матеріально-технічної бази за наявності ліцензії на право провадження господарської діяльності у сфері поводження з небезпечними відходами;

-«споживачі мастил (олив)» - суб`єкти господарювання, внаслідок діяльності яких утворюються відпрацьовані мастила (оливи), які надають послуги з промислової заміни мастил (олив) або які здійснюють заміну мастил (олив) у транспортних засобах;

- «пункти зміни мастил (олив)» - пункти або мережа пунктів, у тому числі ті, що діють у складі станцій технічного обслуговування або автозаправних станцій, де суб`єкти господарської діяльності надають послуги із заміни мастил (олив) у транспортних засобах.

Відповідно до пункту 3 Порядку №1221 дія цього Порядку поширюється на таких суб`єктів господарювання всіх форм власності:

- суб`єкти, що виробляють або ввозять на територію України для вільного використання мастила (оливи), внаслідок використання яких утворюються відпрацьовані мастила (оливи) за переліком згідно з додатком 2;

- суб`єкти, що провадять діяльність із збирання, перевезення, зберігання, оброблення (перероблення), утилізації та/або знешкодження відпрацьованих мастил (олив);

- суб`єкти, у процесі діяльності яких на території України утворюються відпрацьовані мастила (оливи);

- суб`єкти, які надають послуги з промислової заміни мастил (олив);

- суб`єкти, які здійснюють заміну мастил (олив) у транспортних засобах у пунктах заміни мастил (олив).

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.07.2015 №580-VIII із змінами та доповненнями поводження з небезпечними відходами є ліцензованою діяльністю. Не підлягає ліцензуванню зберігання (накопичення) суб`єктом господарювання утворених ним небезпечних відходів, якщо протягом року з дня утворення небезпечні відходи передаються суб`єктам господарювання, що мають ліцензію на поводження з небезпечними відходами.

Згідно з підпунктом 240.1.3 пункту 240.1, пункту 240.5 статті 240 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами та доповненнями платниками екологічного податку є суб`єкти господарювання, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються розміщення відходів.

Підпунктом 242.1.3 пункту 242.1 статті 242 ПКУ об`єктом та базою оподаткування є обсяги та види (класи) розміщених відходів, крім обсягів та видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об`єктах) суб`єктів господарювання.

Ставки податку за розміщення відходів, які встановлюються залежно від класу небезпеки та рівня небезпечності відходів, встановлено пунктом 246.3 статті 246 ПКУ.

За розміщення відходів, на які не встановлено клас небезпеки, у відповідності вимог пунктів 246.3, 246.4, 246.5 статті 246 Податкового кодексу України, застосовується ставка податку, встановлена на розміщення відходів І класу небезпеки; застосовується коригуючий коефіцієнт, що дорівнює 3 і застосовується у разі розміщення відходів на звалищах, які не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об`єктів. Застосовується коефіцієнт 3 за місцем розміщення відходів у навколишньому природному середовищі в межах населеного пункту або на відстані менше як 3 км від таких меж; на відстані від 3км і більше від меж населеного пункту застосовується коефіцієнт 1.

ТзОВ «Негабарит» є суб`єктом господарювання споживачем мастил, внаслідок діяльності якого при здійсненні на СТО заміни мастил (олив) у транспортних засобах утворюються відпрацьовані мастила (оливи).

Відповідно до норм пункту 6 Порядку №1221 від 17.12.2012 споживачі мастил (олив):

- забезпечують роздільне збирання (накопичення) відпрацьованих мастил (олив) згідно із законодавством у сфері поводження з небезпечними відходами та умовами відповідних договорів із переробниками відпрацьованих мастил (олив) на їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення (перероблення), утилізацію та/або знешкодження;

-забезпечують здавання відпрацьованих мастил (олив) на приймальні пункти або безпосередньо переробникам відпрацьованих мастил (олив);

- здійснюють первинний облік щодо придбаних мастил (олив), їх використання, подальшого поводження з відпрацьованими мастилами (оливами) та подають щокварталу до 10 числа наступного місяця до Держекоінспекції інформацію про стан поводження з відпрацьованими мастилами (оливами) за формою згідно з додатком 5 (крім суб`єктів господарювання, які здійснюють заміну мастил (олив) у транспортних засобах у пунктах заміни).

Суб`єкти господарювання, які здійснюють заміну мастил (олив) у транспортних засобах у пунктах заміни в добровільному порядку подають щокварталу до 10 числа наступного місяця до Держекоінспекції інформацію про стан поводження з відпрацьованими мастилами (оливами) за формою згідно з додатком 5. Після того, як відпрацьовані мастила злито з автомобіля, облік таких мастил ведеться в кількісному виразі.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1221 переробники та інші суб`єкти господарювання, які приймають від суб`єктів господарювання відпрацьовані мастила, оформляють таке приймання спеціальним актом (додаток 3 до порядку) у якому підлягає зазначенню зокрема кількість злитого відпрацьованого мастила з автомобіля.

Про веденні особами-споживачами обліку відпрацьованих мастил: у разі реалізації споживачами відпрацьованих мастил переробникам, споживач прибуткує відпрацьовані мастила на баланс як зворотні відходи і відображає їх реалізацію; у разі надання їх безоплатно веде їх кількісний облік як безповортних відходів.

Як судом встановлено, діяльність ТзОВ «Негабарит» пов`язана з утворенням відходів відпрацьованого мастила (оливи), при здійсненні на СТО заміни моторних/ трансмісійних мастил (олив) у транспортних засобах/вантажного автотранспорту, зокрема марок автомобілів:

- Volvo за технічною характеристикою об`єм оливи для заміни (включаючи фільтр) моторного мастила в двигуні становить 35 л;

- Renault за технічною характеристикою (посібника з експлуатації) об`єм оливи для заміни (включаючи фільтр) моторного мастила в двигуні становить 33 л;

- MAN за технічною характеристикою (посібника з експлуатації) об`єм оливи для заміни (включаючи фільтр) моторного мастила в двигуні становить 33 л;

- DAF за технічною характеристикою (посібника з експлуатації) об`єм оливи для заміни (включаючи фільтр) моторного мастила в двигуні становить 35 л;

- SCANIA за технічною характеристикою (посібника з експлуатації) об`єм оливи для заміни (включаючи фільтр) моторного мастила в двигуні становить 30 л;

- Mercedes за технічною характеристикою (посібника з експлуатації) о`бєм оливи для заміни (включаючи фільтр) моторного мастила в двигуні становить 39 л.

В ході перевірки проведено аналіз здійснених ТзОВ «Негабарит» операцій із заміни моторних олив вантажного автотранспорту та встановлено, що в процесі здійснення даних операцій з технічного обслуговування ТЗ, обсяг утворення/збирання відпрацьованих мастил (з розрахунку об`єму оливи для заміни моторного мастила в двигуні) становить всього 19,41 т, в т.ч. за період 2019 рік в кількості 1,23 т, за 2020 рік в кількості 2,16 т, за 2021 рік в кількості 2,93 т за 2022 рік в кількості 3,26 т, за 2023 рік в кількості 5,93 т та 9 міс.2024 року в кількості 3,87 т.

Зведені відомості розрахунку про утворення/збирання відпрацьованих мастил в процесі заміни моторних олив вантажного автотранспорту наведено в додатку №11 до акту. Згідно з даних інформаційних баз, наявних в контролюючому органі встановлено, що наведені в додатку №11 до акту СГД-контрагенти ТзОВ «Негабарит» послуги з організації утилізації та/або знешкодження відпрацьованих мастил (олив) не придбавали.

За даними бухгалтерського обліку ТзОВ «Негабарит» операції щодо обліку/руху відходів (відпрацьованих мастил) не відображено. Під час проведення перевірки, на підставі наказу директора ТзОВ «Негабарит» Козел О.О. №3 від 03.03.2025 проводилась інвентаризація основних засобів та товарно-матеріальних цінностей станом на 04.03.2025 року.

В ході проведення інвентаризації встановлено розбіжності між наявними ТМЦ та відображеними в інвентаризаційному описі станом на 04.03.2025, а саме в частині не відображення кількості наявних ТМЦ в номенклатурі відпрацьовані мастила.

ТзОВ «Негабарит» за результатами проведеної інвентаризації надано копії інвентаризаційних описів основних засобів та товарно-матеріальних цінностей із долученням довідки директора товариства Козел О.О. із зазначенням наступного: за результатами проведеної інвентаризації ТМЦ на основі наказу №3 від 03.03.2025 ТОВ «Негабарит» виявлено, що на складі зберігання тмц знаходяться сім бочок (ємністю 208л кожна) відпрацьованого масла, які не зазначені в інвентаризаційному описі тмц.

В ході перевірки ТзОВ «Негабарит» вручено 05.03.2025 запит про надання пояснень та їх документальних підтверджень щодо дотримання вимог статей 240, 242, 246 Податкового Кодексу України при декларуванні екологічного податку в частині розміщення відходів (відпрацьованих мастил) під час провадження діяльності у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах.

ТзОВ «Негабарит» у відповідь листом від 06.03.2025 за №982 повідомлено, що відповідно до пункту 14 частини 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає діяльність з поводження з небезпечними відходами що включає їх збирання, перевезення, сортування, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення. Однак, згідно з положенням цього ж Закону та пункту 6 Постанови КМУ №1221 від 17.12.2012 суб`єкти господарювання у процесі діяльності яких утворюється відпрацьовані мастила (оливи) не є підприємствами які здійснюють діяльність з поводження з небезпечними відходами, якщо вони:

- здійснюють накопичення відходів та протягом року передають їх ліцензованим підприємствам на утилізацію

- не займаються переробленням, знешкодженням або іншими операціями з відходами, які підлягають ліцензуванню.

Таким чином, ТзОВ «Негабарит» не потребує отримання ліцензії на поводження з небезпечними відходами, оскільки воно не займається діяльністю яка підпадає під визначення ліцензованої.

Документів обліку відходів за формою №1-ВТ згідно з Постановою КМУ №1221, ця форма не є обов`язковою для підприємств що не накопичують та не переробляють відходи.

Також як вбачається з матеріалів справи, контролюючим органом на адресу ряду суб`єктів господарювання, яким ТзОВ «Негабарит» виконувались роботи із заміни моторних/трансмісійних олив, було спрямовано відповідні письмові запити щодо факту підтвердження одержання ними від ТзОВ «Негабарит» відпрацьованих мастил.

Згідно наданих відповідей такими СГД-контрагентами ТзОВ «Негабарит» не підтверджено одержання відпрацьованих мастил, як безповоротних відходів, з процесу здійснення ТОВ «Негабарит» робіт із заміни моторних/трансмісійних олив у вантажних автомобілях.

Таким чином, в ході перевірки ТзОВ «Негабарит» не надано пояснень щодо причин не відображення в регістрах бухгалтерського обліку безповоротних відходів відпрацьованих мастил (олив).

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що ТзОВ «Негабарит» в порушення пункту 6 Постанови КМУ №1221 від 17.12.2012 та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (із змінами та доповненнями) не здійснюється первинний облік щодо подальшого поводження з відпрацьованими мастилами (оливами).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи у позивача відсутня ліцензія Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України на право провадження господарської діяльності з управління небезпечними відходами не одержувалась. Договори із спеціалізованими підприємствами з утилізації відпрацьованих мастил не укладались. Отже, ТзОВ «Негабарит» здійснюється самостійне забезпечення збирання, зберігання відпрацьованих мастил (олив) без наявної ліцензії на право провадження господарської діяльності у сфері поводження з небезпечними відходами.

За розміщення відходів, на які не встановлено клас небезпеки, у відповідності вимог пунктів 246.3, 246.4, 246.5 статті 246 Податкового кодексу України, застосовується ставка податку, встановлена на розміщення відходів І класу небезпеки; застосовується коригуючий коефіцієнт, що дорівнює 3 і застосовується у разі розміщення відходів на звалищах, які не забезпечують повного виключення забруднення атмосферного повітря або водних об`єктів. Застосовується коефіцієнт 3 за місцем розміщення відходів у навколишньому природному середовищі в межах населеного пункту або на відстані менше як 3 км від таких меж.

Для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків у відповідності до норм статті 83 Податкового кодексу є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Із врахуванням вищенаведеного, ТзОВ «Негабарит» за період, що перевіряється, занижено базу оподаткування екологічного податку за загальним обсягом розміщених відходів у вигляді відпрацьованих мастил (олив) в кількості 19,41т.

Враховуючи вищенаведене, на порушення підпункту 242.1.3 пункту 242.1, пунктів 246.3, 246.4, 246.5 статті 246 Податкового кодексу України, статей 1, 26, 27 Закону України «Про відходи» від 05.03.1998 №187/98-ВР із змінами та доповненнями занижено екологічний податок на загальну суму 262093 грн, у тому числі за 2019 рік на суму 15592,0 грн, 2020 рік на суму 27367 грн, 2021 рік на суму 37169,0 грн, 2022 рік на суму 45440,0 грн, 2023 рік на суму 82629,0 грн та 3 квартали 2024 року на суму 53897,0 грн.

Щодо доводів позивача про те, що правильність визначення платниками податку фактичних обсягів викидів стаціонарними джерелами забруднення, скидів та розміщення відходів, що впливає на правильність визначення (обчислення) суми екологічного податку здійснюється Державною екологічною інспекцією, суд зазначає наступне.

Відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Положення про Державну екологічну інспекцію України» №275 від 19.04.2017 Державна екологічна інспекція є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону одним із принципів бухгалтерського обліку є повне висвітлення фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарський операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі.

Вищенаведені положення законодавства підтверджують, що ТзОВ «Негабарит» було порушено норми чинного законодавства, так як не відображено відповідні показники в бухгалтерському обліку, а також не складено первинні документи, які повинні супроводжувати такого роду діяльність.

Оскільки, підставою винесення ППР було не відображення позивачем відповідних показників в бухгалтерському обліку, тому дані правовідносини входять в межі повноважень ГУ ДПС у Волинській області. Отже, відповідачем правомірно винесено ППР від 15.04.2025 № на загальну суму 311482,50 грн, яким збільшено податкові зобов`язання за платежем надходження від розміщення відходів у спеціально відведених місцях на суму 262093 грн та нараховано штрафні санкції в сумі 49389,5 грн.

Відповідно, суд дійшов висновку, що позивачем не було надано податковому органу документів, що підтверджують виникнення обставин для визнання протиправними ППР. Вказане свідчить про те, що відповідач діяв в межах повноважень, встановлених Конституцією та податковим законодавством, що виключає правові підстави для визнання оскаржуваного податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування.

Відповідно до ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ч.1 ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене в його сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі -Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Негабарит» (45034, Волинська область, Ковельський район, селище Люблинець, вулиця Заводська, 7-А, )

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ).

Суддя В.В. Дмитрук