Справа № 380/4820/25
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 рокусправа № 380/4820/25

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Задвір`янського опорного закладу загальної середньої освіти I-III ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області до Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області ЗМУ МЮ (м.Львів) про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Задвір`янського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (с.Задвір`я, вул. Героїв Майдану, 38, Золочівський район, Львівська область; ) до Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівського районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Грушевськог 1, м. Буськ, Золочівський район, Львівська область; код ЄДРПОУ-34978081) з вимогами:

Визнати протиправними та скасувати постанови начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцької Ірини Володимирівни від 17.02.2025 року ВП № 75085352 про накладення штрафу у розмірі 5100, 00 грн. та від 21.02.2025 року ВП № 75085352 про накладення штрафу у розмірі 10200, 00 грн. на Задвір`янський опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що начальником Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанови від 17.02.2025 року та від 21.02.2025 року у ВП № 75085352 про накладення штрафу, які не відповідають дійсним обставинам, що мали місце. Вказує, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з"ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до ст.75 Закону №1404-УІІІ.

10.04.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивачем не виконано вимог виконавчого документу без поважних причин, у зв`язку з чим відповідачем керуючись статтями 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанови про накладення штрафу на боржника. Відповідач вважає, що в діях відділу ДВС відсутні будь-які порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Ухвалою судді від 17.03.2025 року, вказану позовну заяву залишено без руху, а особі, що звернулась, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 07.04.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд вивчив аргументи сторін, наведені в заявах по суті спору, дослідив долучені до матеріалів справи докази та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Буському відділі державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 75085352 з примусового виконання виконавчого листа № 943/1117/22 виданого Буським районним судом Львівської області 16.04.2024 року, про поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року.

У виконавчому провадженні № 75085352, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.06.2024 року та 05.06.2024 року постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки відповідно до наказу директора Задвір`янського опорного закладу загальної середньої освіти I-III ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області №52-К від 02.05.2024 року, ОСОБА_1 , поновлено на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року.

З Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового виконання задоволено.

Визнано неправомірними дії начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцької І.В., що полягають у закінченні виконавчого провадження про поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року.

скасовано постанову начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцької І.В. від 05.06.2024 року про закінчення виконавчого провадження про поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року.

Зобов`язано начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцьку І.В. відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 943/1117/22 виданого 16.04.2024 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022року.

Вказану ухвалу було оскаржено Буським відділом державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14.01.2025 року у справі № 943/1117/22, апеляційну скаргу Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської областіЗ ахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишено без задоволення. Ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року залишено без змін.

06.02.2025 року постановою начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відновлено виконавче провадження ВП № 75085352, відповідно до постанови Львівського апеляційного суду № 943/1117/22 від 14.01.2025 року.

13.02.2025 на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця, яку отримано представником 18.02.2025 за дорученням.

17.02.2025 на адресу державної виконавчої служби надійшла заява боржника на виконання постанова про відновлення виконавчого провадження від 06.02.2025 року ВП № 75085352, якою визначено поновити ОСОБА_1 , на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022року, зі змісту якої слідує, що на даний час виконання такого рішення є неможливим, оскільки ОСОБА_1 02.05.2024 року було поновлено на роботі наказом № 52-к, а 04.06.2024 року остання була звільнена з роботи відповідно до ч.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, наказом № 61-к. Директором Задвір?янського О33СО І-І ст., 02.05.2024 року було видано наказ № 52-K «Про виконання рішення Львівського апеляційного суду», згідно з яким ОСОБА_1 , було поновлено на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 год) з 31.08.2022 р. Крім того, Відділом освіти, культури, розвитку туризму, молоді та спорту Красненської селищної ради Золочівського району, за результатами перевірки правомірності поновлення ОСОБА_1 на роботі, видано наказ про результати службового розслідування від 28.11,2024 року № 01-21/130 га підписом ОСОБА_2 , яким встановлено та підтверджено факт поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин). Завідувачка Полтвівської філії Задвір`янського О33СО І-ІІІ ст. Стецора Галина Євгепівна надала ОСОБА_1 , календарно - тематичне планування на ці уроки і ознайомила з робочим місцем, допустила до роботи. В трудову книжку було зроблено відповідний запис про поновлення на роботі. Тобто відбувся фактичний допуск працівника до роботи.

У заяві також було зазначено, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту» та відповідно до Професійного стандарту професіями «Вчитель початкових класів закладу загальної середньої освіти» і «Вчитель закладу загальної середньої освіти», а також у відповідності до нового «Положення про атестацію педагогічних працівників» ОСОБА_1 могла проводити ці уроки маючи відповідну кваліфікаційну категорію. Національним класифікатором України Класифікатором професій ДК 003:2010 не передбачено такої посади, як вчитель Української мови та літератури, а наявна, код КП 2320, Вчитель закладу загальної середньої освіти (витяг з Класифікатора професій ДК 003:2010 додається). Штатним розписом Задвір?янського О33СО I-Ш ст., затвердженим Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, не передбачено посади «Вчитель української мови та літератури», наявна посада вчителя І категорії, яка відповідає атестаційній кваліфікації ОСОБА_1 , що також перешкоджає виконанню рішення суду в зазначеному у ньому формулюванні. Вказують, що зазначені причини перешкоджають виконанню постанови про відновлення виконавчого провадження від 06.02.2025 року, ВП №75085352, якою визначено «Поновити ОСОБА_1 на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року».

17.02.2025 року начальником Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцькою І.В., складено акт державного виконавця, зі змісту якого станом на 17.02.2025 року рішення про поновлення на посаді.

Надалі, державним виконавцем 17.02.2025, на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із невиконанням без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду, - винесено постанову про накладення штрафу на боржника Задвір`янський опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області - в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлено новий строк виконання судового рішення.

Державним виконавцем 21.02.2025, на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із невиконанням без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду, - винесено постанову про накладення штрафу на боржника Задвір`янський опорний заклад загальної середньої освіти I-III ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області - в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за повторне невиконання боржником протягом трьох робочих днів виконавчого документа.

Не погодившись з даними постановами позивач звернувся до суду.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 3 Закон №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 частини 3 цієї ж норми Закону встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 16 частини 3 статті 18 Закон № 1404-VIIІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною 4 статті 19 Закону №1404-VIII сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначає стаття 63 Закону №1404-VІІІ.

Частиною 1 вказаної статті Закону встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частина 2 статті 63 Закону №1404-VІІІ передбачає, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частина 1 статті 75 Закону №1404-VІІІ встановлює, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відтак, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Статті 63, 75 Закону №1404-VІІІ передбачають відповідальність за невиконання без поважних причин боржником рішення.

Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що на момент винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість, виконати судове рішення, проте не зробив цього.

Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404-VIII можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Частина 1 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Кодекс законів про працю України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, встановлено статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження».

При розумінні роботи, як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.

Вказаний спір розглядався за правилами цивільного судочинства. Даний спір належить до категорії трудових спорів.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайно виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Основоположним в даній справі є встановлення, коли виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим (повністю виконаним).

Поновлення на роботі - це повернення працівника в попередній стан, який існував до його незаконного звільнення, а тому правовими наслідками поновлення на роботі працівника є надання йому попередньої роботи (посади), з тими ж функціональними обов`язками, які мали місце до звільнення. Обов`язком боржника є не лише видання наказу (розпорядження) про поновлення працівника на роботі, а й фактичний допуск поновленого працівника до виконання попередніх обов`язків.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акту органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 у справі № 702/725/17 (провадження № 61-12857св18) зазначив, що КЗпП України не містить поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у Законі України «Про виконавче провадження». Так, рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто, створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Таким чином, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. При цьому мається на увазі не формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків (позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у справі № 947/3424/21).

Аналогічної за змістом позиція вказана в постановах Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 359/4436/21, від 16.11.2022 у справі № 709/1465/19, 28.10.2022 у справі № 465/2156/20, від 06.10.2022 у справі № 757/6362/19-ц, від 15.06.2022 у справі № 209/1944/18, від 08.12.2021 у справі № 465/6661/16.

Як свідчать матеріали справи у виконавчому провадженні № 75085352, було винесено постанову 05.06.2024 року про закінчення виконавчого провадження, оскільки відповідно до наказу директора Задвір`янського опорного закладу загальної середньої освіти I-III ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області №52-К від 02.05.2024 року, ОСОБА_1 , поновлено на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року.

Ухвалою Бродівського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність органу примусового виконання задоволено.

Визнано неправомірними дії начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцької І.В., що полягають у закінченні виконавчого провадження про поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року.

скасовано постанову начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцької І.В. від 05.06.2024 року про закінчення виконавчого провадження про поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року.

Зобов`язано начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боруцьку І.В. відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 943/1117/22 виданого 16.04.2024 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року.

Вказану ухвалу було оскаржено Буським відділом державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14.01.2025 року у справі № 943/1117/22, апеляційну скаргу Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення. Ухвалу Бродівського районного суду Львівської області від 21 серпня 2024 року залишено без змін.

06.02.2025 року постановою начальника Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відновлено виконавче провадження ВП № 75085352, відповідно до постанови Львівського апеляційного суду № 943/1117/22 від 14.01.2025 року.

17.02.2025 на адресу державної виконавчої служби надійшла заява боржника на виконання постанова про відновлення виконавчого провадження від 06.02.2025 року ВП № 75085352, якою визначено поновити ОСОБА_1 , на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022року, зі змісту якої слідує, що на даний час виконання такого рішення є неможливим, оскільки ОСОБА_1 02.05.2024 року було поновлено на роботі наказом № 52-к, а 04.06.2024 року остання була звільнена з роботи відповідно до ч.4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, наказом № 61-к.

У заяві також було зазначено, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту» та відповідно до Професійного стандарту професіями «Вчитель початкових класів закладу загальної середньої освіти» і «Вчитель закладу загальної середньої освіти», а також у відповідності до нового «Положення про атестацію педагогічних працівників» ОСОБА_1 могла проводити ці уроки маючи відповідну кваліфікаційну категорію. Національним класифікатором України Класифікатором професій ДК 003:2010 не передбачено такої посади, як вчитель Української мови та літератури, а наявна, код КП 2320, Вчитель закладу загальної середньої освіти (витяг з Класифікатора професій ДК 003:2010 додається). Штатним розписом Задвір?янського О33СО I-Ш ст., затвердженим Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, не передбачено посади «Вчитель української мови та літератури», наявна посада вчителя І категорії, яка відповідає атестаційній кваліфікації ОСОБА_1 , що також перешкоджає виконанню рішення суду в зазначеному у ньому формулюванні. Вказують, що зазначені причини перешкоджають виконанню постанови про відновлення виконавчого провадження від 06.02.2025 року, ВП №75085352, якою визначено «Поновити ОСОБА_1 на посаді вчителя української мови та літератури з неповним навантаженням (9 годин) з 31.08.2022 року».

З огляду на що, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено виконання рішення у встановлений спосіб, а також невиконання такого з поважних причин.

Суд наголошує, що поважними причинами невиконання рішення суду, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Стаття 430 Цивільного процесуального кодексу України та стаття 129-1 Конституції України покладає на позивача обов`язок розпочати виконання рішення суду негайно. При цьому, позивач зобов`язаний виконувати судові рішення за фактом їх ухвалення не чекаючи заходів примусового виконання. Це обумовлюється закріпленим конституційним обов`язком кожного виконувати судові рішення. Презумпція «обов`язковості судових рішень» зобов`язує кожного вчинити дії, які визначені в резолютивній частині судового рішення, як обов`язкові. Втім, коли об`єктивно існують «обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим», то законодавець, саме для таких цілей, запровадив у статті 435 Цивільного процесуального кодексу України право боржника звернутись до суду із заявою про відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання.

Установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дозволяє ставити його виконання в залежність від волі боржника або будь-яких інших осіб, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Проте таке позивачем вчинено не було, та в межах даної судової справи доказів наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим у визначений судом спосіб не надано, а тому таке рішення суду не виконано позивачем без поважних причин.

При цьому, суд звертає увагу на те, що особа звільняється від відповідальності у виді штрафу за невиконання судового рішення, якщо на це були поважні причини, тобто обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

Об`єктивних причин невиконання рішення суду, судом не встановлено.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд зазначає про те, що орган державної виконавчої служби правомірно наклав на позивача штраф за невиконання судового рішення, а тому постанови про накладення штрафу від 17.02.2025 року та від 21.02.2025 року ВП № 75085352 скасуванню не підлягають.

За змістом частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржувані постанови відповідача відповідають критеріям, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, а тому й підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.

Частиною 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Враховуючи той факт, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-22,25-26,90,139,229,241-246,250,251,255,287,295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Задвір`янського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області (с.Задвір`я, вул. Героїв Майдану, 38, Золочівський район, Львівська область; ) до Буського відділу державної виконавчої служби у Золочівського районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Грушевськог 1, м. Буськ, Золочівський район, Львівська область; код ЄДРПОУ-34978081) про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу, - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна