Справа № 400/2775/25
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 р. № 400/2775/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаДепартаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області, вул. Адміральська, 20,м. Миколаїв,54005,

треті особиОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ,

прозобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Миколаївської області про зобов`язання прийняти та розглянути заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє Салій Ірина Михайлівна, про державну реєстрацію прав/вчинення реєстраційних дій з доданими до неї документами та зареєструвати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що під час звернення щодо реєстрації, довірена ОСОБА_2 в усній формі отримала відмову, на підставі того що потрібне особисте звернення особи для реєстрації права власності на майно. Працівниками Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради фактично було прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій. Жодних письмових підтверджень щодо відмови в реєстрації права власності позивача довіреній особі, не зважаючи на її вимогу, надано не було. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративні послуги надаються суб`єктами надання адміністративних послуг безпосередньо або через центри надання адміністративних послуг. Заява на отримання адміністративної послуги подається в письмовій, усній чи електронній формі. Перелік та вимоги до документів, необхідних для отримання адміністративної послуги, визначаються законом.

Відповідач надав суду відзив, в якому позов не визнає, оскільки позивач не надав жодного обґрунтованого, належного та допустимого доказу, що працівником відповідача прийнято акт індивідуальної дії (рішення) про відмову у проведенні реєстраційних дій та не надає таке рішення. Позивач не надав жодного доказу звернення із заявою до адміністратора за попереднім записом в електронну чергу для реєстрації такої заяви в Базі даних заяв Державного реєстру прав, тому державний реєстратор не міг отримати таку заяву та прийняти за нею будь-яке рішення.

Суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач у позові зазначив, що 04.11.2000 він та ОСОБА_3 купили квартиру АДРЕСА_2 , оформивши договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 1468 від 4.11.2000 р. на Універсальній біржі « Південь», про що здійснено запис в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 4787 від 28.11.2000 року. В 2011 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, прізвище дружини після розлучення- ОСОБА_4 . В грудні 2024 року позивач, через свого представника за довіреністю, звернувся до ЦНАП для реєстрації за ним права спільної сумісної власності на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 . Під час звернення щодо реєстрації, довірена ОСОБА_2 в усній формі отримала відмову, на підставі того що потрібне особисте звернення особи для реєстрації права власності на майно.

Відповідач зазначає, що позивач не звертався за реєстрацією права власності.

Здійснення процедури реєстрації права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 01.07.2004 № 1952 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Відповідно до ч.1 ст. 1. Закону № 1952 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України від 06.09.2012 № 5203 «Про адміністративні послуги» заява на отримання адміністративної послуги подається в порядку, встановленому Законом України «Про адміністративну процедуру», п.1 ст.36 якого визначено підстави для початку адміністративного провадження - адміністративне провадження розпочинається за заявою особи щодо забезпечення реалізації її права, свободи чи законного інтересу або виконання нею визначеного законом обов`язку, у тому числі щодо отримання адміністративної послуги.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.2 Закону № 1952визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження

Згідно з ст.18 Закону № 1952-ГУ державна реєстрація у сфері речових прав на нерухоме майно проводиться в такому порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Законом: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для залишення заяви без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Заява у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно формується та реєструється у Базі даних заяв Державного реєстру прав відповідно до ст.16 Закону № 1952. Пунктом 26 Порядку закріплено, що державна реєстрація прав може проводитися за заявою заявника шляхом звернення до центрів надання адміністративних послуг, що забезпечують прийняття та видачу відповідно до цього Порядку документів під час державної реєстрації прав.

Частинами 6, 8 ст.12 Закону № 5203 передбачено, що перелік адміністративних послуг, які надаються через центр надання адміністративних послуг, визначається органом, який прийняв рішення про утворення центру надання адміністративних послуг. Надання адміністративних послуг, суб`єктом надання яких є відповідна рада (її виконавчі органи або посадові особи), здійснюється виключно через центр надання адміністративних послуг. Якщо адміністративні послуги надаються у центрах надання адміністративних послуг, суб`єктам надання адміністративних послуг забороняється приймати заяви, видавати суб`єктам звернення оформлені результати надання адміністративних послуг (у тому числі рішень про відмову в наданні адміністративних послуг) поза зазначеними центрами, їх територіальними підрозділами та віддаленими (у тому числі пересувними) робочими місцями адміністраторів, крім випадків подання заяв з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг.

З метою організації та покращення якості надання адміністративних послуг, відповідно до ст. 12 Закону № 5203, рішенням Миколаївської міської ради від 20.05.2021 № 4/366 відповідачем впроваджено електронну чергу.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону № 1952-ГУ рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно або рішення про відмову в такій реєстрації приймає лише державний реєстратор.

Ухвалою від 24.03.3035 суд залишив позов без руху та зобов`язав позивача надати суду докази наявності між сторонами спірних правовідносин та рішення-відмову, що оскаржується позивачем, сплатити судовий збір. Позивач ухвалу суду виконав частково, сплатив судовий збір. Ухвалою суду від 08.06.2025 суд відкрив провадження у справі та зобов`язав позивача повторно надати суду докази наявності між сторонами спірних правовідносин та рішення-відмову.

Позивач ухвалу суду не виконав. Не надав суду витребуваних документів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Отже, ефективний захист прав є метою адміністративного судочинства. З огляду на це, вирішуючи кожен спір, адміністративні суди, з урахуванням вимог позовної заяви та позиції сторін, повинні застосовувати такі способи захисту, які будуть ефективними на практиці.

Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів і, у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Отже, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішень суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Позивач не надав суду доказів наявності між сторонами спірних правовідносин, доказів звернення до відповідача, доказів порушення відповідачем його прав та інтересів.

Отже, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко