Справа № 420/11678/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.02.2025 р. № 11, яке полягає у нездійсненні перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, керуючись п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом, заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, керуючись п.4 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», врахувавши набутий на день звернення стаж відповідно до ч.4 ст.42 вказаного вище Закону, та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення про перерахунок із застосуванням вказаних показників з урахуванням викладених судом у цьому рішенні мотивів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при виході на пенсію його стаж був обчислений із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%. У лютому місяці 2025 року позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про перерахунок пенсії, а саме просив здійснити перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, керуючись п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У відповідь на заяву відповідач надав рішення від 28.02.2025 р. № 11, що викладено в листі, в якому зазначено, що до заяви про перерахунок пенсії не додано документів відповідно до яких можливо здійснити перерахунок. Перерахунок стосувався не нових періодів чи заробітку, а невірно застосованої величину одного року страхового стажу. Для цього жодних документів не потрібно. Усі документи наявні в матеріалах справи. Позивач вийшов на пенсію до 2017 року, а 11.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VIII. Однак відповідач не прийняв це до уваги та не врахував п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, рішення відповідача є протиправним, та таким, що повністю не відповідає чинному законодавству, у зв`язку з чим порушується моє право на належне пенсійне забезпечення. Також позивач зазначає, що станом на момент його виходу на пенсію, за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнювала 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування 1,08% (ст.25 Закону №1058-IV). Отже, нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», якими внесено зміни в частині перерахування з 01 жовтня 2017 року пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, не визначено його зворотну дію в часі, у зв`язку з чим, відповідач протиправно зменшив оцінку одного року страхового стажу з 1,35% до 1% під час проведення перерахунку пенсії позивачу.

Ухвалою судді від 23.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08.05.2025 до суду від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 10.02.2025 звернувся із заявою № 3139 щодо перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, що надійшла поштою, та зареєстрована 21.02.2025. До заяви про перерахунок пенсії було долучено копії паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру та копії поштового конверту. Заяву за принципом екстериторіальності «єдина черга» відпрацьовано Головним управлінням ПФУ в Одеської області та винесено рішення про відмову від 28.02.2025 № 11, оскільки до заяви про перерахунок пенсії не долучено документи, відповідно яких можливо здійснити перерахунок. Після попереднього перерахунку пенсії по стажу набуто 10 місяців страхового стажу, які підтверджені сплатою страхових внесків до Пенсійного фонду України. Останній перерахунок пенсії по стажу було проведено без додаткового звернення з 01.04.2024 (стаж враховано по 29.02.2024). Відповідно до п. 2.7 розділу ІІ Порядку, до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу. Аналізуючи надані документи, встановлено, що до заяви не долучені документи, на підставі яких можливо провести перерахунок пенсії. Застосування величини оцінки одного року страхового стажу 1,35 % для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснювалось на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.04.2009 № 355. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 № 2148-VIII внесені зміни до Закону, а саме Розділ XV доповнено пунктом 4-3, згідно якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховані із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Таким чином, пенсію Позивача з 01.10.2017 обчислено з урахуванням вищевикладених норм Закону. Отже, для застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % при розрахунку пенсії законних підстав немає.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві.

Станом на момент виходу позивача на пенсію, за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнювала 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування 1,08% (ст.25 Закону №1058-IV).

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03.10.2017 № 2148-VIII внесені зміни до Закону, а саме Розділ XV доповнено пунктом 4-3, згідно якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховані із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Таким чином, пенсію Позивача з 01.10.2017 обчислено з урахуванням вищевикладених норм Закону (зменшено оцінку одного року страхового стажу з 1,35% до 1% під час проведення перерахунку пенсії позивачу).

У лютому 2025 року позивач звернувся до Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про перерахунок пенсії, а саме просив здійснити перерахунок пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, керуючись п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заяву за принципом екстериторіальності «єдина черга» відпрацьовано Головним управлінням ПФУ в Одеської області та винесено рішення про відмову від 28.02.2025 № 11, оскільки до заяви про перерахунок пенсії не долучено документи, відповідно яких можливо здійснити перерахунок.

Зважаючи на те, що перерахунок стосувався не нових періодів чи заробітку, а невірно застосованої величину одного року страхового стажу, для чого жодних документів не потрібно, позивач звернувся до суду із даним позовом. Також позивач зазначає, що станом на момент його виходу на пенсію, за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнювала 1,35%, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування 1,08% (ст.25 Закону №1058-IV). Отже, нормами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», якими внесено зміни в частині перерахування з 01 жовтня 2017 року пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, не визначено його зворотну дію в часі, у зв`язку з чим, відповідач протиправно зменшив оцінку одного року страхового стажу з 1,35% до 1% під час проведення перерахунку пенсії позивачу.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Спірні правовідносини врегульовано Конституцією України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.06.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VІІІ (далі - Закон №2148-VІІІ).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.25 Закону України №1058-ІV, коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См*Вс)/100%*12; Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

За період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %, а за період участі в солідарній і накопичувальній системах пенсійного страхування - 1,08 %

Частиною першою статті 27 Закону України №1058-ІV визначено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

11.10.2017 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VІІІ, яким до ч. 1 ст. 25 Закону України №1058-ІV внесені зміни та визначено, що за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Крім цього, п. 4 "Прикінцевих положень" Закону України №1058-ІV доповнено пунктами 4-3 та 4-4.

Відповідно до п. 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.

Відповідно до частини 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Отже, Законом №2148-VІІІ з 01.10.2017 року визначено новий порядок та умови перерахунку саме раніше призначених пенсій, зокрема із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

З огляду на зазначене, пенсія підлягає перерахунку з 01.10.2017 з урахуванням ч. 4-3 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-ІV з застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до наведених норм розмір перерахованої позивачу пенсії визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки внесено відповідні зміни до законодавства.

Вказані норми не було визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже у Головного управління були відсутні підстави для їх не застосування.

При зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій.

Відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", пенсії, призначені до набрання чинності цим Законом, підлягають перерахунку з 1 жовтня 2017 року. Зазначений перерахунок здійснюється із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки. Також при цьому використовується величина оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 %.

Зазначені зміни направлені на осучаснення розмірів раніше призначених пенсій з урахуванням економічних змін та зростання середньої заробітної плати в державі. Метою такого нормативного регулювання було забезпечення соціальної справедливості між пенсіонерами, які вийшли на пенсію у різні роки, та підвищення реального розміру пенсійних виплат.

Використання при перерахунку нових, більш високих показників середньої заробітної плати компенсує зменшення величини оцінки страхового стажу. Відтак зміна формули обчислення пенсії не призводить до зменшення розміру вже призначених пенсій, а, навпаки, забезпечує їх перегляд у сторону збільшення.

Таким чином, запроваджені зміни не порушують прав пенсіонерів, а спрямовані на їх реалізацію в умовах оновленої соціально-економічної ситуації. Суд вважає, що зазначене нормативне регулювання є обґрунтованим, пропорційним меті законодавчих змін і відповідає принципам соціальної справедливості та правової визначеності.

Крім того, згідно частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював свою позицію щодо обмеження (звуження) соціальних прав та гарантій державами - учасницями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, в Рішенні від 03 червня 2014 року (Заява № 43331/12, справа "Великода В.Н. проти України") Європейський суд з прав людини зауважив на змінюваності законодавства про соціальне забезпечення, а також наголосив на тому, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення та не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету.

Держава може вводити, призупиняти чи закінчувати виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство.

Відтак, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, тому перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є правомірним, відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) і «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що решта аргументів (доводів) сторін, які мають значення для правильного вирішення спору, на вирішення спірних правовідносин не впливають та не змінюють судовий розсуд цього спору за результатами судового процесу.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

В той же час, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі Голдер проти Сполученого Королівства, згідно з якою саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести "небезпідставність" своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк