Справа № 420/19666/25
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 червня 2025 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бездрабко О.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОКУС ЛОДЖИСТІК" про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОКУС ЛОДЖИСТІК" до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФОКУС ЛОДЖИСТІК" звернулося з позовною заявою до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради про відмову у погоджені місця розміщення тимчасової споруди, загальною площею 24,26 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , оформлений у вигляді листа № 01-08/308 від 28.05.2025 р.;

- зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради видати погоджений паспорт прив`язки стосовно тимчасової споруди, площею 24,26 кв. м за адресою місто Одеса, провулок Дур`янівський (Кренкеля) 2/1;

- визнати протиправним та скасувати вимогу (припис) про демонтаж тимчасової споруди № 140007 від 28 квітня 2025 року, виданої Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради.

Разом з позовною заявою ТОВ "ФОКУС ЛОДЖИСТІК" подано заяву про забезпечення позову, згідно якої просить заборонити Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради самостійно чи з залученням інших осіб до набрання законної сили рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі за позовом ТОВ "ФОКУС ЛОДЖИСТІК" про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради та про визнання протиправним та скасування вимоги (припису) № 140007 від 28 квітня 2025 року про демонтаж тимчасової споруди, виданої Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, здійснювати демонтаж тимчасової споруди, розташованої за адресою: м.Одеса, провулок Дур`янівський (Кренкеля) 2/1.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що рішення Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 28.05.2025 р. № 01-08/3-8 та вимога (припис) № 140007 від 28.04.2025 р. винесені без належних правових підстав та з порушенням порядку, а тому не вжиття заходів забезпечення позову призведе до незаконного демонтажу об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 , що в подальшому може ускладнити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

При вирішенні даної заяви суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Разом з цим, ч.2 ст.150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні.

Згідно з вимогами чинного законодавства, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, положеннями ч.2 ст.151 КАС України регламентовано, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими, репутаційними, службовими та професійними наслідками.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з позовної заяви ТОВ "ФОКУС ЛОДЖИСТІК", серед іншого, оскаржує рішення Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради про відмову у погоджені місця розміщення тимчасової споруди, загальною площею 24,26 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , оформлений у вигляді листа № 01-08/308 від 28.05.2025 р.

Тобто, на даний час спірним є питання місця розміщення тимчасової споруди. Крім того, з долученого до позовної заяви паспорту прив`язки неможливо встановити, якої конкретно тимчасової споруди він стосується, строк його видачі та дії, ким його видано, оскільки відповідні графи в паспорті прив`язки не заповнені та відсутні підписи службових осіб.

Суд зазначає, що заява про забезпечення позову не містить належних обґрунтувань необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Мотиви для вжиття заходів забезпечення позову, а також підстави, які б свідчили про те, що невжиття судом таких заходів ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду даної справи заявником не наведено. При цьому, в разі демонтажу тимчасової споруди та прийняття позивного для позивача рішення за результатами розгляду справи, позивач не позбавлений права заявити до відшкодування понесені ним витрати.

Щодо доводів позивача про протиправність рішення Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 28.05.2025 р. № 01-08/3-8 та вимоги (припис) № 140007 від 28.04.2025 р., то суд зауважує питання правомірності цих рішень може бути перевірена тільки під час судового розгляду справи по суті.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.150, 151, 154, 248, 256 КАС України, суддя -

ухвалив:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя О.І. Бездрабко