Справа № 600/2081/24-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2081/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Анісімов О.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

23 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

20.02.2025 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що позивач є дружиною померлого пенсіонера ОСОБА_2 . Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.04.2022 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 за життя отримував пенсію за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262).

ОСОБА_2 на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 року у справі № 824/248/20-а, рішень Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.01.2021 року у справі № 600/2745/20-а та від 29.07.2021 року у справі № 600/1951/21-а проведено перерахунок пенсії. Згідно наявних у справі розрахунків, різниця пенсії, визначена відповідно до зазначених судових рішень складає 16368,43 грн., 85928,86 грн та 45536,57 грн. відповідно.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача листом від 07.03.2024 року №2400-1703-8/10445 ГУ ПФУ в Чернівецькій області повідомлено, серед іншого, про те, що перевіркою матеріалів архівної пенсійної справи ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що за життя він отримував пенсію за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсією забезпечений по 30.04.2022. Разом з цим, за життя ОСОБА_2 на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 по справі № 824/248/20-а, рішень Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.01.2021 по справі № 600/2745/20-а та від 29.07.2021 по справі № 600/1951/21-а проведено перерахунок пенсії. Різниця пенсії, визначена відповідно до зазначених рішень суду складає 16368,43 грн, 85928,86 грн та 45536,57 грн, відповідно. У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 до зазначеного вище Реєстру внесено відповідну інформацію. Також проінформовано, що у випадку смерті стягувача щодо недоодержаних сум на виконання рішення суду до Реєстру вноситься інформація про особу, яка має право на отримання недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю стягувана (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків) та документи, що дають право на одержання недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю стягувана. При цьому зазначено, що частиною 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заміна сторони виконавчого провадження може відбуватися за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи до суду.

При цьому, у листі наголошено, що листом Головного управління від 22.04.2022 №2400-1703-8/13212, детально поінформовано про порядок виплати недоотриманих сум пенсій ОСОБА_2 та надано копії відповідних документів.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 2 статті 19, статті 46 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 52 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

У свою чергу, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262-ХІІ, відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Так, згідно частин 1 та 3 статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

З урахуванням зазначеного суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно до Закону №2262-ХІІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною статтею 61 Закону №2262-ХІІ.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Як наголошено Верховним Судом у постанові від 09.06.2022 року у справі №200/12094/18-а, вищевказаний висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною 1 статті 52 Закону №1058-IV та частиною 1 статті 61 Закону №2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (частина 2 статті 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Виходячи з викладеного, частиною 1 статті 61 Закону №2262-XII запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із пунктом 4 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України установлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а батьки і дружина (чоловік) мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Таке саме право мають також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є дружиною померлого пенсіонера ОСОБА_2 . Відповідно, мала право на звернення до органу Пенсійного фонду щодо виплати їй недоодержаної у зв`язку з смертю пенсії її чоловіка.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.04.2022 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, звернення представника позивача щодо виплати недоодержаної пенсії мало місце у березні 2024 року (адвокатський запит, зареєстрований у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області 01.03.2024 за № 4505/8).

Водночас, згідно тексту листа від 07.03.2024 року №2400-1703-8/10445 ГУ ПФУ в Чернівецькій області констатовано, що листом Головного управління від 22.04.2022 № 2400-1703-8/13212 поінформовано про порядок виплати недоотриманих сум пенсій ОСОБА_2 та надано копії відповідних документів. Тобто, ГУ ПФУ в Чернівецькій області підтверджено, що позивач зверталася до відповідача за виплатою недоодержаної пенсії до закінчення шестимісячного строку з дня смерті пенсіонера.

При цьому нарахованою, але не виплаченою ОСОБА_2 на момент його смерті залишилась пенсія у сумі 16368,43 грн., 85928,86 грн та 45536,57 грн. на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 року у справі №824/248/20-а, рішень Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.01.2021 року у справі № 600/2745/20-а та від 29.07.2021 року у справі № 600/1951/21-а проведено перерахунок пенсії.

Таким чином, позивач дотрималась умов, які визначені статтею 61 Закону №2262-XII та «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-XII, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач в силу положень статті 61 Закону №2262-XII має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловікові ОСОБА_2 , і які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Натомість відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті суми недоодержаної пенсії, діяв протиправно та усупереч приписам вищенаведених норм законодавства.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта, які по своїй суті зводяться до необхідності позивачу вчинити дії по заміні стягувача у справах №824/248/20-а, № 600/2745/20-а та № 600/1951/21-а згідно статті 379 КАС України, з огляду на наступне.

Суд наголошує, що правовідносини щодо виплати суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, є відмінними від правовідносин, які виникають у ході виконання судових рішень.

Суд звертає увагу, що територіальні органи Пенсійного фонду України здійснюють свою діяльність як суб`єкти вданих повноважень, а отже їх діяльність має характеризуватись певною послідовністю та передбачуваністю, що зокрема слідує з принципу належного урядування.

При цьому суд зазначає, що зміст принципу належного урядування передбачає, що державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права; потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються (Рішення ЄСПЛ у Справі Рисовський проти України (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011 року (набуло статусу остаточного 20.01.2012 року).

Такий підхід відповідача щодо відмови у виплаті позивачу недоодержаних її померлим чоловіком сум пенсії та спонукання до вчинення інших процедурних дій, відмінних від тих, що передбачені статтею 61 Закону №2262-XII, суперечить принципу належного урядування та в цілому верховенству права, однієї з чеснот якого є послідовність та прогнозованість.

Суд наголошує, що стаття 61 Закону №2262-XII прямо зобов`язує відповідача виплатити недоодержану пенсіонером пенсію у зв`язку з його смертю, особам, які належать до кола осіб, визначених цією ж статтею та які звернулись за такою виплатою не пізніше 6 місяців з дня смерті пенсіонера. Те, що недоодержана пенсія нарахована на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відмовляючи позивачу у виплаті недоодержаної пенсії її чоловіка ОСОБА_2 відповідач діяв не на підставі Конституції та законів України. натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правильним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу недоодержаної пенсії її чоловіка ОСОБА_2 згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2020 р. у справі №824/248/20-а в сумі 16368,43 грн., рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.01.2021 р. у справі №600/2745/20-а в сумі 85928,86 грн. та рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року у справі №600/1951/21-а в сумі 45536,57 грн.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Моніч Б.С.