Справа № 340/1747/25
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/1747/25

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (49008, м. Дніпро, вул. Надії Алєксєєнко, 106, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7а, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивувала тим, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області та отримує пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У грудні 2024 року вона звернулася із заявою про переведення її на пенсію державного службовця згідно з Законом України "Про державну службу". Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області №79 від 01.01.2025 року їй відмовлено у перерахунку пенсії через відсутність необхідного стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця. Позивачка не погоджується з таким рішенням та стверджує, що вона має право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки має більше 20 років стажу роботи на посадах в органах державної влади, які зараховуються до стажу державної служби. З цих підстав позивачка просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №79 від 01.01.2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести її з 25.12.2024 року на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року.

Ухвалою судді від 24.03.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, які мотивовані тим, що позивачка не має права на призначення пенсії державного службовця, позаяк на день набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII вона не займала посаду державної служби і в неї відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Третя особа подала пояснення, у яких заперечила проти позову та підтримала відзив.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 1993 2009 роках працювала на різних посадах в митних органах, а у 2009 2024 роках працювала на посаді судді Кіровоградського окружного адміністративного суду, заступника голови та голови цього ж суду.

Протоколом ГУ ПФУ в Кіровоградській області №3223 від 07.06.2018 року позивачці за її заявою з 28.05.2018 року призначено пенсію за віком у зв`язку з досягненням пенсійного віку (58 років 6 місяців), установленого статтею 26 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Страховий стаж обчислений в 43 роки 4 місяці 14 днів.

Наказом голови Кіровоградського окружного адміністративного суду №211-к від 22.11.2024 року припинено повноваження голови Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 , припинено з нею трудові відносини та відраховано її зі штату суду у зв`язку з досягненням суддею 65 років - з 28.11.2024 року.

Позивачка звернулася до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою від 25.12.2024 року про переведення її на пенсію на підставі Закону України "Про державну службу".

До заяви ОСОБА_1 додала довідки про заробітну плату, видані Кіровоградським окружним адміністративним судом, а саме:

- №16123/24 від 05.12.2024 року про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років),

- №16124/24 від 05.12.2024 року про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Вказана заява прийнята, зареєстрована 25.12.2024 року за №15311 та за принципом екстериторіальності спрямована для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішення №79 від 01.01.2025 року "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ". Цим рішенням відмовлено позивачці у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки посада начальника юридичного сектору Кіровоградської митниці, на яких працювала заявниця з 01.04.1997 року, не відноситься до категорії посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами КМУ, а положення Закону України "Про державну службу" №889-VIII не поширюються на суддів, які втратили статус державного службовця з 01.05.2016 року.

Позивачка, не погодившись з таким рішенням, звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, визначав Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 року (надалі - Закон України "Про державну службу" №3723-XII), який був введений у дію з 28.12.1993 року та втратив чинність частково 01.05.2016 року. Цей Закон містить такі норми:

Стаття 1. Державна служба і державні службовці

Державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Стаття 2. Посада і посадова особа

Посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Стаття 37. Пенсійне забезпечення державних службовців

На одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З 01.05.2016 року набрав чинності новий Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 року (надалі - Закон України "Про державну службу" №889-VIII), який місить такі норми:

Стаття 1. Державна служба та державний службовець

1. Державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

2. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Стаття 46. Стаж державної служби

1. Стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

2. До стажу державної служби зараховуються:

1) час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону;

2) час роботи на посадах, визначених пунктами 1-8, 9-1, 10 частини третьої статті 3 цього Закону;

5) час перебування на посадах суддів;

7) час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Стаття 90. Пенсійне забезпечення

1. Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розділ ХІ "Прикінцеві та перехідні положення"

2. Визнати такими, що втратили чинність:

1. Закон України "Про державну службу" №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

8. Стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

10. Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

12. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" від 14.09.2016 року №622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, який містить такі норми:

1. Пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

2. Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу":

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

3. Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:

- чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.

- жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3-1. Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу", мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.

4. Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах, визначених законодавством, таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі. Середньомісячна сума зазначених виплат за місяць визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за місяць на фактичну чисельність державних службовців за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, здійснюється з урахуванням положень пунктів 4-1 і 4-2 цього Порядку.

5. Довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. №3723-XII "Про державну службу" та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.

8. Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

У спірних правовідносинах відповідач заперечує право позивачки на призначення пенсії державного службовця, посилаючись на відсутність у неї стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та той факт, що станом на 01.05.2016 року вона займала посаду судді, яка не є посадою державного службовця.

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що вона працювала у Кіровоградській митниці з 01.07.1993 року по 28.05.2009 року на посадах старшого інспектора, головного інспектора, помічника начальника митниці, головного юристконсульта, начальника юридичного сектора, начальника юридичного відділу. У цей період вона прийняла присягу державного службовця України (07.06.1995 року), їй присвоєні персональні звання: радник митної служби ІІІ рангу (09.07.1997 року), радник митної служби ІІ рангу (10.08.2000 року), а також спеціальні звання: радник митної служби ІІ рангу (01.04.2004 року), радник митної служби І рангу (25.06.2005 року).

З 29.05.2009 по 28.11.2024 року ОСОБА_1 працювала у Кіровоградському окружному адміністративному суді на посаді судді, заступника голови та голови цього суду.

На час служби позивачки у митниці були чинними Закон України "Про митну справу в Україні" від 25.06.1991 року №1262-XII, Митний кодекс України від 12.12.1991 року №1970-XII та Митний кодекс України від 11.07.2002 року №92-IV.

Стаття 7 Закону України "Про митну справу в Україні" передбачала, що посадовими особами митних органів України можуть бути тільки громадяни України. Посадовим особам митних органів України присвоюються спеціальні звання, які встановлюються законами України.

Відповідно до статей 153, 154, 156 Митного кодексу України від 12.12.1991 року на службу до митних органів України приймаються на добровільній договірній основі громадяни, які здатні за своїми діловими і моральними якостями, освітнім рівнем і станом здоров`я виконувати покладені на митні органи України завдання.

Службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.

Працівник митного органу України є представником державного органу.

Згідно із статтями 407, 408, 410, 430 Митного кодексу України від 11.07.2002 року посадовими особами митної служби України є працівники митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, на яких цим Кодексом та іншими законами України покладено здійснення митної справи, організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і яким присвоєно спеціальні звання.

Правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України "Про державну службу".

Спеціальні звання присвоюються посадовим особам митної служби України відповідно до займаних посад і стажу роботи.

Пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України "Про державну службу". Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Статтею 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

У статті 52 цього Закону визначено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, яким визначалися посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби та який діяв до 01.05.2016 року. Обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Згідно з пунктами 2, 4 цього Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба):

- на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців,

- на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

- на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229 затверджений новий Порядок обчислення стажу державної служби, яким стаж державної служби обчислюється відповідно до частини 2 статті 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII та до стажу державної служби зараховується, зокрема: час перебування на посадах суддів; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Отже посадові особи митної служби, яким присвоєно персональні та спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

Судді є державними службовими особами, які реалізовують функції судової влади, наділені повноваженнями здійснювати правосуддя та одержують суддівську винагороду за рахунок коштів державного бюджету. Час перебування на посадах суддів зараховується до стажу державної служби, у тому числі для призначення пенсії державного службовця за Законом України "Про державну службу".

За даними, наявними у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, період роботи ОСОБА_1 в Кіровоградській митниці у 1999 2009 роках облікований за кодом ЗДС037А1, за яким згідно з Довідником кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, враховується стаж для призначення пенсій державним службовцям, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, в період роботи на державній службі, за наявності загального трудового стажу для чоловіків не менше 25 років, для жінок не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби не менше 10 років.

Період роботи позивачки у Кіровоградському окружному адміністративному суді у 2009 2024 роках облікований за кодом ЗСС043Г1, за яким враховується стаж для призначення пенсій суддів, які вийшли у відставку, при досягненні встановленого законодавством України пенсійного віку за наявності страхового стажу роботи (для чоловіків не менше 35 років, для жінок не менше 30 років) на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Отже за даними про трудову діяльність, що містяться в системі персоніфікованого обліку, ці періоди роботи позивачки в митній службі та на посаді судді враховані до спеціального стажу державного службовця, що дає право на пенсію за Законом України "Про державну службу", а твердження відповідача про відсутність у позивачки такого стажу є безпідставними.

З урахуванням цих періодів роботи станом на 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII) ОСОБА_1 мала понад 20 років стажу на посадах, робота на яких зараховувалася до стажу державної служби.

На час звернення за переведенням на пенсію державного службовця у грудні 2024 року позивачці виповнилося 65 років, а її страховий стаж складав 50 років, тож вона відповідала умовам призначення пенсії державного службовця, передбаченим частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" №889-VIІІ.

Суд вважає, що рішення відповідача №79 від 01.01.2025 року про відмову у переведенні позивачки на пенсію державного службовця прийнято необґрунтовано та нерозсудливо, що призвело до порушення її права на отримання пенсії. Отже, таке рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тож задовольняючи позов, суд зобов`язує відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ за її заявою від 25.12.2024 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позову, на користь позивачки слід стягнути витрати на сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №79 від 01.01.2025 року "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" за її заявою від 25.12.2024 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ