Справа № 320/12526/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року №320/12526/24

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Кочанової П.В., суддів: Діски А.Б., Жукової Є.О., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, в якому просить суд:

- визнати протиправним встановлення коригуючих коефіцієнтів та визнати протиправним встановлення самого поняття норми (0.0383) на один м2 в Гкалоріях при розрахунку субсидій за опалення (теплопостачанні) житла для отримувачів субсидій та пільг, прийняті постановою № 409 (зі змінами) від 06.08.2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів» у сфері житлово-комунального обслуговування. (Документ 409-2014-п, чинний, поточна редакція Редакція від 21.07.2023, підстава - 733-2023-п); затверджені постановою № 807 (зміни Кабінету Міністрів України) від 14 серпня 2019 р., що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, Положення про порядок призначення житлових субсидій, (Документ 807-2019-п, чинний, поточна редакція Прийняття від 14.08.2019); затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (Документ 848-95-п, поточна редакція Редакція від 16.11.2023, підстава -1201-2023- п);

- зобов`язати Міністерство соціальної політики (через Пенсійний фонд) зробити їй перерахунок сум субсидій за опалення за всі періоди опалювального сезону починаючи з 11.2021 року по теперішній час.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на незаконність встановлення коригуючих коефіцієнтів та просить визнати протиправним встановлення норми (0.0383) на один м2 в Гкалоріях при розрахунку субсидій за опалення (теплопостачання) житла для отримувачів субсидій та пільг, прийняті постановою КМУ від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів» у сфері житлово-комунального обслуговування», затверджені постановою КМУ від 14.08.2019 № 807, що вносяться до постанов КМУ, Положення порядок призначення житлових субсидій, затверджене постановою КМУ від 21.10.1995 № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива».

Так, позивач зазначає, що при опаленні квартири теплова енергія витрачається на обігрів не розміру площі пола квартири в м2, а на об`єм повітря м3, який вміщується у квартирі. При цьому, об`єм повітря в квартирі в м3 залежить не тільки від площі пола в м2, а й від висоті стелі, а вона буває різна: 2,2 м, 2,5 м, 2,75 м, 3 м, 3,5 м, 4 м та вище. Позивач відмічає, що витрати теплової енергії індивідуальні для кожного будинку окремо, але це ніяким чином не залежить від поверхового проживання, ні від норми Гкалорій на один м2 площі житла.

Вважає, що не існує єдиного правильного і справедливого рішення для громадян України, які потребують соціальної державної допомоги.

Крім цього, в позовній заяві зазначається, що оскаржувані коригуючі коефіцієнти є такими, що порушують права та інтереси людини на справедливість при отриманні субсидії та пільги, що зводиться до суб`єктивної незгоди позивачки з оскаржуваним нормативно-правовим актом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено судді Лиска І.Г.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19 червня 2024 року о 14:00 год.

Представник Міністерства соціальної політики України заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши у відзиві, що оскаржувана постанова Уряду прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства та жодним чином не порушує права позивача.

Також вказано, що з 01.12.2022 року призначення житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг здійснюється територіальними управліннями Пенсійного фонду України, який, в свою чергу, не підпорядковується Мінсоцполітики. Отже, у відповідача-2 відсутні повноваження щодо здійснення перерахунку сум субсидій за опалення за всі періоди опалювального сезону, починаючи з листопада 2021 року по теперішній час.

19 червня 2024 року відкладено розгляд справи до 19 серпня 2024 року о 14:00 годині.

Представником відповідача-1 надано до суду відзив, в якому останній проти задоволення адміністративного позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Відзив обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова КМУ не встановлює для позивача додаткових, окрім існуючих, обов`язків з утримання належною їй житла, жодним чином не впливає на розмір вже отримуваних позивачем пенсійних і соціальних виплат, не скасовує і не змінює обсягу наявних у неї та закріплених у національному законодавстві пільг та компенсацій з оплати житлово-комунальних послуг, відтак відповідач-1 вважає необґрунтованими твердження позивача про порушення її прав, гарантованих статтями 46 - 48 Конституції України.

Щодо тверджень позивача на безпідставне зменшення розміру нормативу споживання теплопостачання без належною розрахунку зауважено, що позовна заява не містить посилань па помилковість взятих до уваги відповідачем вихідних даних, а також розрахунків і досліджень, проведених в процесі підготовки і розгляду спірної постанови та визначенні конкретних значень соціальних норм і нормативів.

Зауважено, що сама по собі суб`єктивна незгода позивача з числовими значеннями соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги їй встановлює субсидії, у випадку відсутності порушених майнових прав позивача за наслідками застосування органом, що нараховує субсидію, таких числових значень, не може бути підставою для скасування нормативно-правового акту, яким дані числові значення затверджені.

Судове засідання, призначене на 19 серпня 2024 року знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Судовими повістками викликано у судове засідання сторін на 10 вересня 2024 року об 11:00 годині.

Судове засідання, призначене на 10 вересня 2024 року знято з розгляду, призначено на 21 жовтня 2024 року о 13:40 годині.

11 вересня 2024 до суду надійшла заява від позивача про відвід судді Лиска І.Г. у справі № 320/12526/24. Дану заяву судді Лиска І.Г. було передано 10 жовтня 2024 року.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року заяву позивача про відвід судді Лиска І.Г. у справі № 320/12526/24 повернуто без розгляду.

У підготовчому засіданні 21 жовтня 2024 року головуючий суддя Лиска І.Г. заявив заяву про самовідвід.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2024 року заяву про самовідвід судді Лиска І.Г. задоволено. Матеріали адміністративної справи №320/12526/24 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України про зобов`язання вчинити певні дії передано для визначення іншого складу суду Київського окружного адміністративного суду згідно з вимогами статей 31 та 18 Кодексу адміністративного судочинства України

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено судді Кочановій П.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року прийнято до провадження адміністративну справу №320/12526/24, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження колегією суддів під головуванням судді Кочанової П.В. Підготовче засідання призначено на 17 грудня 2024 року о 12:00 год.

У підготовчому засіданні 17 грудня 2024 року позивач зазначила, що вважає незаконним (протиправним), введення коригуючого коефіцієнту під час опалювального періоду для одержувачів субсидій та пільг по регіонах від їх поверхового проживання в будинках, а також ведення нормативу в Гігакалоріях на один м2 житлової площі для субсидіантів є незаконним.

У підготовчому засіданні 17 грудня 2024 року суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті. Також, в судовому засіданні вирішено питання про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

До Київського окружного адміністративного суду позивачем долучено до матеріалів справи клопотання про призначення експертизи у справі, в якому зазначено, що для обґрунтованості рішення необхідно призначити фізико-математичну експертизу на предмет правомірності зміни України тарифів на опалення для отримувачів субсидій згідно з фактами, наведеними в позові.

В судовому засіданні позивач не наполягала на розгляді клопотання про проведення експертизи. Зазначила, що таку експертизу можливо б було призначити в разі, якщо суду буде необхідно з`ясувати питання щодо розрахунків, викладених в позовній заяві.

При цьому, суд зауважує, що в поданому клопотанні не викладено жодних обґрунтувань необхідності для призначення експертизи та не визначено переліку питань, щодо яких необхідно було провести таку експертизу.

Таким чином, у зв`язку з недоведеністю позивачем сукупності умов, визначених частиною першою статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України, необхідних для призначення експертизи, суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання позивача про призначення фізико-математичної експертизи.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого нічного побутового палива» (далі Положення), здійснюється регулювання у сфері надання житлових субсидій.

Вказане Положення визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій.

Згідно із Положенням житлова субсидія призначається за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги в межах соціальної норми житла, соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і розміром обов`язкової частини платежу, визначеним у порядку встановленому Урядом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (надалі Постанова № 409) затверджено соціальні норми житла та соціальні нормативи споживання житлово-комунальних послуг, внесені зміни до Положення та постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1156 «Про новий розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива у разі надання житлової субсидії».

Постановою № 409 затверджено соціальні норми житла (для оплати користування житлом, централізованого та індивідуального опалення) та соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами (централізоване постачання холодної і гарячої води, централізоване водовідведення, електропостачання, газопостачання, вивезення побутових відходів) для надання пільг та субсидій на оплату житлово-комунальних послуг.

У зв`язку із запровадженням порядку надання житлових субсидій населенню у грошовій формі постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 807 «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» визнано такою, що втратила чинність з 01.10.2019, постанову Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 534 «Деякі питання надання субсидій для відшкодування витрат па оплату комунальних послуг» (далі - Постанова № 534), якою було затверджено Порядок розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг.

Відповідно до пункту 8 Переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого Постановою № 807, пункт 5 змін, що вносилися до постанов Кабінету Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2018 № 841 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» (зміни до Постанови № 534), визнано таким, що втратив чинність з 01.10.2019.

Відповідно до норм Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 (зі змінами), житлова субсидія призначається за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги в межах соціальної норми житла, соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і розміром обов`язкової частини платежу, визначеним у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп.1 п.3 Постанови № 409 установлено соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для послуги з постачання теплової енергії (для потреб централізованого або автономного опалення) та індивідуального опалення: у разі використання теплової енергії для централізованого або автономного опалення - 0,0383 Гкал на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період.

Додатком 2 до Постанови № 409 встановлено коригуючі коефіцієнти для розрахунку розміру витрат теплової енергії для централізованого або автономного опалення, зокрема, для м. Києва 1-4-поверхові будівлі - 0,608, будівлі на 5 і більше поверхів 0,41.

Зокрема, з позовної заяви вбачається, що позивач не погоджується з встановленими коригуючим коефіцієнтом та поняттям норми на один квадратний метр в Гкалоріях при розрахунку субсидій за опалення (теплопостачання) житла для отримувачів субсидій та пільг, прийняті Постановою № 409, які застосовано при розрахунку її субсидії.

Так, у позовній заяві позивач наводить свої розрахунки за всіма показниками норм, помножуючи їх на її соціальну площу 32,2м2 її опалювальної площі на тариф 1654,41 Гкал, а другий розрахунок з коригуючим коефіцієнтом Києва 0,41, щоб розглянути як змінювалися б суми субсидій за роками від паралельного підбору норми на м2 та коригуючого коефіцієнту:

1) 0.02327х32.2х1654.41=1239.70 грн. субсидія позивача до листопада 2021 року,

0.02327х32.2х1654.41х0.41=508.28 грн. з коефіцієнтом;

2) 0.0548х32.2х1654.41=2919.51 грн. сума субсидії без коефіцієнта,

0.0548х32.2х1654.41=2919.51х0.41= 1196.991 грн. сума субсидії з коефіцієнтом;

3) 0.0431х32.2х1654.41=2296.02 грн. сума субсидії без коефіцієнта

0.0431х32.2х1654.41=2296.02х0.41=941.37 грн. субсидія з коефіцієнтом.

4) 0.0383х32.2х1654.4 = 2040.31 без коефіцієнта

0.0383х32.2х1654.41= 2040.31х0.41= 836.53 субсидія позивача після листопада 2021 року.

Також, зазначає, що з листопада 2021 року по квітень 2024 року опалювальних періодів, а саме за 16,5 місяців їй не дорахували: (1239.70-836.53)х16.5=6652.30 гривень на соціальні нормативи.

З огляду на викладене вище, позивач у позовній заяві та в судовому засіданні зазначала незаконним та протиправним, введення коригуючого коефіцієнту під час опалювального періоду для одержувачів субсидій та пільг по регіонах від їх поверхового проживання в будинках, а також ведення нормативу в Гігакалоріях на один м2 житлової площі для субсидіантів є незаконним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Уряд є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади. Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Статтею 113 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» № 794-VII від 27.02.2014 (далі - Закон № 794) діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.

Згідно з положеннями ст. 4 вказаного Закону № 794 Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Приписами ст. 117 Конституції України визначено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 794 Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 21 Закону № 794 Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного нормативно правового акту, відповідач діяв у спосіб визначений чинним законодавства України та у межах визначених повноважень.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначає Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі-Закон № 2017-III).

Відповідно до статті 1 Закону № 2017-III державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

Статтями 5 і 9 Закону № 2017-III передбачено, що державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За правилами статті 11 Закону № 2189-VIII при наданні житлово-комунальних послуг застосовуються державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування, встановлені законодавством.

Державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг, у тому числі розмірів пільг і житлових субсидій.

Статтею 4 Закону № 2189-VIII передбачено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належить встановлення порядку надання житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Ураховуючи, що встановлені державні соціальні стандарти у сфері житлово- комунального обслуговування забезпечують єдиний для всієї України підхід до визначення норм споживання житлово-комунальних послуг окремих категорій громадян, які потребують підтримки держави, відтак відповідач-1 при прийнятті оскаржуваної постанови діяв з дотриманням принципу пропорційності та справедливого балансу між приватним інтересом окремої особи та інтересами суспільства.

Оскаржувана постанова Уряду прийнята з урахуванням аналізу фактичних показників споживання житлово-комунальних послуг одержувачами житлових субсидій й за результатами наукових статистично-аналітичних досліджень споживання комунальних послуг та стану забезпечення житловою площею соціально незахищених громадян України, з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій.

З огляду на зазначене, Уряд, приймаючи постанову № 409 від 06.08.2014 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування", діяв па підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окрім цього суд наголошує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або законних інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таке порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Тобто, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у відповідних законодавчих актах право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Разом з тим, саме по собі порушення вимог закону рішенням суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою для цього є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів відповідним рішенням.

У рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Отже, обов`язковою умовою для задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Аналогічні правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 504/4148/16-а, від 06.11.2019 у справі № 826/15078/17, від 30.06.2020 у справі № 640/1609/19.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені її права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Також, позивач у позовній заяві вважає незаконним (протиправним) введення коригуючого коефіцієнту під час опалювального періоду для одержувачів субсидій.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що сама по собі суб`єктивна незгода позивача з формулами розрахунку субсидій, у випадку відсутності порушених майнових прав позивача за наслідками застосування органом, що нараховує субсидію, таких формул, не може бути підставою для скасування нормативно-правового акту, яким дані формули затверджені.

При цьому, позовна заява не містить посилань на помилковість взятих до уваги відповідачем-1 вихідних даних, а також розрахунків і досліджень, проведених в процесі підготовки і розгляду спірної постанови та визначенні конкретних значень соціальних норм і нормативів.

Колегія суддів наголошує, що оскаржувана постанова КМУ не встановлює для позивача додаткових, окрім існуючих, обов`язків з утримання належного їй житла, жодним чином не впливає на розмір вже отримуваних позивачем пенсійних і соціальних виплат, не скасовує і не змінює обсягу наявних у неї та закріплених у національному законодавстві пільг та компенсацій з оплати житлово-комунальних послуг, відтак твердження позивача про порушення її прав, гарантованих статтями 46 - 48 Конституції України, є необґрунтованими.

Доказів того, що із запровадженням спірного нормативного припису розмір її субсидії безпідставно зменшився та/або що вона втратила право на таку субсидію, ОСОБА_1 не надано.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність порушених матеріальних прав та інтересів позивача в зв`язку з прийняттям оскаржуваного нормативного акту.

Таким чином, оскільки судом встановлено відсутність обставин звуження майнових прав позивача в зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України оскаржуваного нормативно-правового акту, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_1 порушеного права в рамках досліджуваних публічно-правових відносин, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Більш того, мотиви позивача щодо зміни формули розрахунку субсидії (на розраховані нею формули) не можуть розглядатись судом як підстава оскарження спірних положень Постанови №409, оскільки питання економічної доцільності та прийнятності застосування підходів (формул), зокрема, для розрахунку та виплати субсидії населенню, не відноситься до компетенції суду.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Cуду від 15.04.2024 у справі № 640/495/22.

При цьому, такі доводи також не підтверджені позивачем належними і допустимими доказами, а засновуються на припущеннях та власних розрахунках ОСОБА_1 .

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для визнання протиправним встановлення коригуючих коефіцієнтів та визнання протиправним встановлення самого поняття норми (0.0383) на один м2 в Гкалоріях при розрахунку субсидій за опалення (теплопостачанні) житла для отримувачів субсидій та пільг, прийняті постановою № 409 (зі змінами) від 06.08.2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів» у сфері житлово-комунального обслуговування.

Щодо вимоги про зобов`язання Міністерство соціальної політики (через Пенсійний фонд) зробити їй перерахунок сум субсидій за опалення за всі періоди опалювального сезону починаючи з листопада 2021 року по теперішній час суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Згідно з обґрунтувань позову, означена вимога до Мінсоцполітики є похідною від вимог до Кабінету Міністрів України.

Отже, враховуючи відмову у задоволенні позовної вимоги до Кабінету Міністрів України, підстав для задоволення похідної вимоги до відповідача-2 також немає.

Більш того, суд погоджується з доводами представника Мінсоцполітики, що у відповідача-2 відсутні повноваження щодо здійснення перерахунку сум субсидій за опалення за всі періоди опалювального сезону, починаючи з листопада 2021 по теперішній час.

Зокрема, згідно з положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 „Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива" (зі змінами) призначання житлових субсидій здійснюється:

до 30 листопада 2022 року включно - структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад;

починаючи з 1 грудня 2022 року - органами Пенсійного фонду України.

Згідно з Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (зі змінами), одним з основних завдань Пенсійного фонду України, є зокрема, реалізація державної політики з питань надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу.

Таким чином, Пенсійний фонд України не підпорядкований Мінсоцполітики, зокрема, в частині надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, а також надання житлових субсидій здійснювалося в періоди з 2021 по 30.11.2022 територіальними управліннями соціального захисту населення, а з 01.12.2022 по сьогоднішній день територіальними управліннями Пенсійного фонду України, які є окремими юридичними особами.

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 23 червня 2025 року.

Головуючий суддя Кочанова П.В.

Судді: Діска А.Б.

Жукова Є.О.