Справа № 400/3824/25
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 р. № 400/3824/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "КИП", вул. Дмитра Яворницького, 2/2,м. Миколаїв,54018,

до відповідачаВідділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті, вул. Космонавтів, 61,м. Миколаїв,54056,

провизнання протиправною та скасування постанови №ПШ111913 від 31.10.2024,

Товариство з обмеженою відповідальністю "КИП" звернулося до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ111913 від 31.10.2024.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтував тим, що його безпідставно було притягнуто до відповідальності за відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Звертає увагу на те, що до відповідальності притягнуто власника транспортного засобу, а не перевізника. Додатково зазначає, що транспортний засіб був переданий в користування третьої особи згідно з договором оренди транспортного засобу.

Ухвалою суду від 21.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провадити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував тим, що актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт встановлено відсутність у водія документів визначених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Зазначає, що жодних документів, які б підтверджували, що вказаний автомобіль вибув з користування власника, інспекторам для перевірки надано не було. За сукупності вищенаведений обставин, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.09.2024 року посадовою особою відповідача проведено рейдову перевірку на а/д М-05 "Київ-Одеса" транспортного засобу Мерседес держ. номер НОМЕР_1 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є Товариство з обмеженою відповідальністю "КИП".

За результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт №АР059492 зі змісту якого вбачається, що під час перевірки транспортного засобу, виявлено порушення, а саме: перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме тахокарта за 24.09.2024 року водія ОСОБА_1

31.10.2024 відповідачем стосовно позивача винесено Постанову №ПШ111193 про застосування адміністративно-господарського штрафу, якою на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.

Не погоджуючись з даною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваній постанові, суд дійшов таких висновків.

Правовідносини у сфері перевезення вантажів регулюються Законом України від 05.04.2001 №2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-III).

Відповідно до частини 11 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

За приписами частини 3 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Згідно з пунктом 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Тобто, як зазначено в абзаці 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», суб`єктом відповідальності за встановлене правопорушення є саме автомобільний перевізник.

Відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до перевізників.

Таким чином, спірним питанням в межах даної справи є встановлення факту чи є позивач перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (стаття 33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

В ході розгляду справи судом встановлено, що « 02» січня 2024 року між ТОВ «КИП» (за договором - Орендодавець) та ТОВ «НЕРО Н» (за договором - Орендар) було укладено договір оренди №0101/24. Відповідно до Розділу 1 Договору в порядку і на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві в термінове володіння і користування, а Орендар зобов`язується прийняти в термінове володіння і користування вантажні автомобілі в кількості 51 одиниця (п`ятдесят одна одиниця), (надалі іменується як «орендовані автомобілі»), і зобов`язується сплачувати Орендодавцеві оренду плату.

02 січня 2024 року між ТОВ «КИП» (за договором - Орендодавець) та ТОВ «НЕРО Н» (за договором - Орендар) було підписано Акт прийому-передачі предмета оренди (орендовані автомобілі) згідно з Договором №0201/24 від 02 січня 2024 року (надалі акт прийому-передачі) (копію додаю). Згідно п. 1 Акту прийому-передачі сторони склали цей акт на підтвердження того, що Орендодавцем переданий, а Орендарем прийняті в термінове володіння і користування вантажні автомобілі в кількості 51 одиниця (п`ятдесят одна одиниця). Пунктом 2 Акту прийому-передачі затверджений перелік автомобілів, які ТОВ «КИП» передав в оренду ТОВ «НЕРО Н».

Отже, з наведеного слідує, що на час складання акта перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом від 24.09.2024 автомобіль марки MERCEDES-BENZ номерний знак НОМЕР_1 , був переданий позивачем в оренду третій особі, а тому позивач у спірних правовідносинах не має статусу автомобільного перевізника, та не може бути суб`єктом відповідальності.

При цьому, суд відхиляє і доводи сторони відповідача про його необізнаність з фактом передачі транспортного засобу позивачем в оренду третій особі і необізнаність з тим фактом, що автомобільним перевізником виступав не позивач, а третя особа, з огляду на те, що саме на відповідачеві лежить відповідальність за повне і коректне складання акту перевірки.

При проведенні перевірки посадовою особою Укртрансбезпеки встановлено, що власником транспортного засобу є позивач, що відображено у акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від, при цьому автомобільним перевізником в ТТН № ОИНРО-4857 від 23.29.2024 року значиться ТОВ «НЕРО Н».

Отже, у ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновків акту перевірки від 24.09.2024 акт №АР059492 про порушення саме позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова №ПШ111913 від 31.10.2024 прийнята відповідачем протиправно.

Згідно з ч. 1ст. 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, позивачем на підставі належних та допустимих доказів доведено обставини на яких ґрунтуються його вимоги, а відповідачем не доведено правомірність своїх дій, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС Українипри задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КИП" (вул. Дмитра Яворницького, 2/2,м. Миколаїв,54018, ідентифікаційний код 38457925) до Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Космонавтів, 61,м. Миколаїв,54056) про визнання протиправною та скасування постанови №ПШ111913 від 31.10.2024 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорт №ПШ 111913 від 31.10.2024 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "КИП" адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03150, м.Київ, вул. Антоновича, 51, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КИП" (вул. Дмитра Яворницького, 2/2,м. Миколаїв,54018, ідентифікаційний код 38457925) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар