Справа № 513/1410/24
Суддя: Прийомова О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 513/1410/24
№ провадження 2-а/495/39/2025
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

24 червня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Дарій О.М.

справа № 513/1410/24,

особисто позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Білгород-Дністровському адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про адміністративне правопорушення.

Стислий виклад позицій позивача та відповідача

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.10.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

Вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП.

Вказує, що йому як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності не було роз`яснено його права та обов`язки, у тому числі і право на захист, не надано можливості надати пояснення та заявити клопотання.

Не погодившись із позицією позивача, ІНФОРМАЦІЯ_2 надав до суду відзив, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.

Позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 26.02.1997, військово-облікова спеціальність 100 182П, 1 категорії сержантського і старшинського складу, військове звання старший сержант.

Попри те, що встановлення законодавчим органом влади чіткого строку для уточнення облікових даних в період з 18.05.2024 до 16.07.2024, позивач не здійснив уточнення облікових даних, за результатами чого уповноваженою особою складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Твердження про не роз`яснення позивачу прав спростовується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення № 1212 від 08.10.2024, де зазначено, що останній ознайомлений з правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис позивача.

Позивач також надав пояснення, у яких зазначив, що не згоден з протоколом, бо вважає, що він з військового обліку виключений.

Крім того, звертає увагу, що враховуючи перелік персональних даних, визначених у ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», неможливо отримати інформацію шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи.

Зазначає, що позивач своєю бездіяльністю ухилився від вчинення дій щодо уточнення своїх персональних даних, що є його обов`язком відповідно до вимог законодавства України, а тому відповідач стверджує, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі

25 листопада 2024 року ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_2 , позовну заяву передано за підсудністю до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.

30 грудня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, суддя Боярський О.О., позов залишено без руху.

31 січня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, суддя Боярський О.О., у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді відмовлено, заявлено самовідвід.

Розпорядженням керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2025 № 340 по справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 06.03.2025 головуючою суддею по справі визначено суддю Анісімову Н.Д.

17 березня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, суддя Анісімова Н.Д., Караулан В.С. продовжено строк для усунення недоліків адміністративного позову.

Розпорядженням керівника апарату Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2025 № 704 по справі призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 07.04.2025 головуючою суддею по справі визначено суддю Прийомову О.Ю.

14 квітня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області справа прийнята до провадження судді Прийомової О.Ю.

04 червня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області постановлено замінити неналежного відповідача на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять відзив на позовні вимоги позивача.

Фактичні обставини, встановлені судом

Вислухавши позивача, судом дійсно встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 813535, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 18.01.2017 пройшов огляд МСЕК, група інвалідності третя, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, строк, на який встановлено інвалідність безстроково. /а.с. 4-5/

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 24 січня 2017 року ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. /а.с. 12/

Відповідно до постанови за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 30 жовтня 2024 року на ОСОБА_1 , 1970 року народження, накладено штраф у сумі 17000 грн, у зв`язку з тим, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не уточнив персональні дані у період з 18.05.2024 по 16.07.2024, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. /а.с.13-14/

Відповідно до протоколу № 1212 про адміністративне правопорушення від 08.10.2024, ОСОБА_1 в період з 19.05.2024 по 16.07.2024 вчасно не повідомив про зміну своїх персональних даних та не здійснив їх звірку з обліковими даними центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив абз. 4 п. 1 ст. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку»./а.с. 56/

ОСОБА_1 надсилалось повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення 30.10.2024 року о 11 год 00 хв. /а.с.61/

ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 26.02.1997, військово-облікова спеціальність 100 182П, 1 категорії сержантського і старшинського складу, військове звання старший сержант./а.с. 63-64/

Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Пунктом 1 частини 1 ст. 20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності

Так, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, в межах даної справи суду належить здійснити перевірку рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Так, відносно позивача складено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 30 жовтня 2024 року № 1254/5214.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період

тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Для кваліфікації діяння як адміністративного правопорушення необхідна сукупність чотирьох елементів його складу: об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони.

Позивач є громадянином України, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Об`єктом адміністративного правопорушення є порядок мобілізаційної підготовки та мобілізації, а об`єктивною стороною його порушення в особливий період.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію".

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Статтею 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 року №1951-VIII, адреса проживання, номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності електронної пошти) віднесені до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста

Частина 1 статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» містить 34 пунктів, в яких наведені відомості, що віднесені до персональних даних, які, окрім адреси проживання, номерів засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності електронної пошти), також мали бути уточнені в період з 18.05.2024 року до 17.07.2024 року.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Тобто, останнім днем, в який позивач мав уточнити свої дані є 16.07.2024.

У протоколі № 1212 від 08.10.2024 зазначається, що 08.10.2024 о 20 год 20 хв до ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1 був доставлений громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_1 в період з 19.05.2024 по 16.07.2024 вчасно не повідомив про зміну своїх персональних даних та не здійснив їх звірку з обліковими даними центру комплектування та соціальної підтримки, чим порушив абз. 4 п. 1 ст. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку».

Постановою № 1254/5214 від 30 жовтня 2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч. 3 КУпАП саме у зв`язку з безпідставним не уточненням останнім облікових та персональних даних у порушення вимог чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Надаючи оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд погоджується з доводами відповідача щодо безпідставності посилання позивача на те, що при складанні адміністративного протоколу останньому не роз`яснено його права та обов`язки, оскільки вказане твердження спростовується самими матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, де зазначено, що позивач ознайомлений зі своїми правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис останнього.

Разом з тим, вважливо звернути увагу, що у матеріалах справи відсутні докази, які б дали підстави встановити, які саме дані мав уточнити позивач, а також які дані він не уточнив.

Також не зазначено, які саме дані не могли бути одержані самостійно суб`єктом владних повноважень шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими органами.

Отже, на думку суду, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких ОСОБА_1 міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (у розумінні примітки до статті 210 КУпАП).

Водночас, згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (стаття 277-2 КУпАП).

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2018 року у справі «Созонов та інші проти України» зазначив, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення (див. рішення у справі «Ганкін та інші проти Росії» (Gankin and Others v. Russia), заява № 2430/06 та інші, пункт 36, від 31 травня 2016 року). У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (див. рішення у справі «Заводнік проти Словенії» (Zavodnik v. Slovenia), заява № 53723/13, пункт 70, від 21 травня 2015 року, із подальшими посиланнями) (параграф 8 рішення).

Слід зауважити, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Відповідачем надано до суду докази на підтвердження того, що позивачу надсилались повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вбачається, що останнє повернулось до ІНФОРМАЦІЯ_6 31.10.2024, тоді як постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача складена 30.10.2024.

Вказане свідчить про неналежне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи.

Розгляд ІНФОРМАЦІЯ_2 справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, час розгляду, є безумовною підставою для скасування постанови про притягнення до відповідальності.

Так, згідно частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Водночас, аналізуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд бере до уваги положення ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до яких суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 757/30991/18-а зазначається, що вихід суду за межі позовних вимог можливий у тому разі, якщо позивач, вказавши у заяві одну конкретну вимогу, не зазначив іншу, яка має послідовний зв`язок із попередньою та випливає із фактичної спірної ситуації, викладеної у позовній заяві. Наприклад, позивач просить визнати протиправними дії, бездіяльність суб`єкта владних повноважень, однак не просить суд зобов`язати його вчинити певні дії чи прийняти рішення; просить визнати протиправним акт індивідуальної дії, однак не просить суд про його скасування тощо.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивача неналежним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, що істотно вплинуло на фактичну можливість особи реалізувати передбачені ст. 268 КУпАП права, враховуючи, що відповідачем не спростовано презумпцію протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд доходить до висновку, що необхідно скасувати постанову № 1254/5214 від 30.10.2024 про адміністративне правопорушення, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_4 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Також відповідно до частини першої ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 1254/5214 від 30.10.2024 про адміністративне правопорушення, винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 підполковником ОСОБА_4 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено та проголошено 24 червня 2025 року.

Суддя