Справа № 640/8144/21
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року

справа №640/8144/21

провадження № П/380/5868/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (адреса місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ), у якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у місті Києві щодо невідшкодування ОСОБА_1 суми податкової знижки за наслідками звітного 2019 року у розмірі 34 200,00 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 26.01.2021 №8.

зобов`язати Головне управління ДПС у місті Києві підготувати та подати до відповідного органу Казначейства висновок про повернення ОСОБА_1 коштів у розмірі 34 200,00 грн шляхом зарахування їх на рахунок для зарахування № НОМЕР_2 в АТ «Креді Агріколь Банк, код ЄДРПОУ банку 14361575, призначення платежу: поповнення поточного рахунку ОСОБА_1 , # НОМЕР_1 # НОМЕР_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 26.01.2021 №8 став акт перевірки від 16.12.2020 №12407/Ж5/26-15-33-18-21 поданої позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за період 2019 року, разом із якою позивач подала розрахунок суми податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, у зв`язку з використанням права на податкову знижку, яким встановлено відсутність у позивача законних підстав для нарахування податкової знижки та факт завищення суми доходу, отриманого протягом 2019 року як заробітна плата та завищення суми утриманого (перерахованого) податку з доходів фізичних осіб, оскільки задекларовані дані в податковій декларації про майновий стан і доходи не відповідають даним ЦБ ДРФО ДПС України. Позивач не погоджується із висновками відповідача щодо відсутності у неї права на податкову знижку та із прийнятим податковим повідомленням-рішенням та вважає, що має право на зменшення податкового зобов`язання у вигляді зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року на фактично здійснені нею протягом звітного податкового року витрати у вигляді суми коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти для компенсації вартості здобуття відповідної освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення. Вказане зумовило звернення позивача до суду із цим позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.05.2021 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду із даним позовом та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач 13.08.2021 подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що за результатами камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік встановлено, що у ОСОБА_1 відсутні законодавчі підстави для нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового 2019 року, оскільки ідентифікувати договір, по якому понесені витрати згідно наданих платіжних документів, а також вартість безпосередньо освітніх послуг без врахування вартості харчування немає можливості. Крім того, платником завищено суму доходу отриманого протягом 2019 року як заробітна плата (ознака доходу - 101) та завищено суму утриманого (перерахованого) податку з доходів фізичних осіб, оскільки задекларовані дані в податковій декларації про майновий стан та доходи не відповідають даним ЦБ ДРФО ДПС України. ГУ ДПС у м. Києві направило запит від 06.11.2020 № 102/1/26-15-33-18-20 до Закладу освіти «Приватний загальноосвітній навчальний заклад «Мілгард» щодо підтвердження факту оплати коштів за освітні послуги громадянкою ОСОБА_1 згідно наданих квитанцій по договору від 16.04.2019, проте станом на дату розгляду заперечення відповідь до ГУ ДПС у м. Києві не надходила. Крім того, відповідно до п 3.24 договору про надання освітніх послуг від 16.04.2018 визначено, що Виконавець забезпечує Одержувача трьохразовим харчуванням, яке за якістю та складом поживних речовин відповідає вимогам для дітей відповідного віку та індивідуальних потреб. Отже, ідентифікувати вартість безпосередньо освітніх послуг без врахування вартості харчування немає можливості. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та відповідно до положень п.п. 166.2.1 п. 166.2, п.п. 166.3.3 п. 166.3, п.п. 166.4.2 п. 166.4, п.п. 14.1.170 п.14.1. ст. 14 ПК України контролюючим органом самостійно збільшено суму податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що підлягала поверненню з бюджету в сумі 32 400 грн.

Статтями 1-2 Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон №2825-ІХ) постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва та утворити Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до частини третьої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Абзацами 2, 4 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2825-ІХ (в редакції Закону України від 16.07.2024 № 3863-IX «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ») визначено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, на виконання вимог Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" (далі - Закон), який визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України, затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку № 399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 399 відповідальною особою протягом семи робочих днів після отримання результатів автоматизованого розподілу судових справ на підставі протоколу формується перелік судових справ у електронній формі із застосуванням КЕП за формою, визначеною у додатку 3 до Порядку, про визначені суди із зазначенням єдиних унікальних номерів судових справ.

За наслідками автоматизованого розподілу судових справ між судами визначено суд для розгляду справи №640/8144/21 Львівський окружний адміністративний суд.

Матеріали справи №640/8144/21 було направлено до Львівського окружного адміністративного суду та зареєстровано судом 12.03.2025.

Ухвалою від 17.03.2025 прийнято справу до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Копію ухвали про прийняття справи до провадження було надіслано відповідачу в електронний кабінет 18.03.2025, а позивачу рекомендованим повідомленням з поміткою про вручення, проте таке було повернуто до суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до пункту другого частини четвертої статті 124 КАС України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Абзацом другим частини четвертої цієї ж статті передбачено, що у разі відсутності учасників справи за такою адресою вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручено їм належним чином.

Також, частиною четвертою статті 126 КАС України передбачено, що у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно із пунктом 5 частини шостої статті 251 КАС днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.01.2021 у справі № 820/1400/17 зазначив, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Схожу позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.11.2024 у справі №990/69/24 та Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11.12.2024 у справі №160/8832/24.

Окрім цього, у постановах від 12.04.2021 у справі № 910/8197/19 та від 09.12.2021 у справі № 911/3113/20 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Враховуючи те, що суд вжив передбачені Кодексом адміністративного судочинства України заходи щодо належного повідомлення учасників справи про прийняття справи до провадження, проте станом на час прийняття рішення у цій справі учасники справи своїм правом на подання письмових пояснень не скористались, суд відповідно до вимог частини шостої статті 162 КАС України вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до таких висновків.

16.04.2019 між громадянкою України ОСОБА_1 (Замовник), яка є матір`ю ОСОБА_2 (Одержувач) та Закладом освіти «Приватний загальноосвітній навчальний заклад «Мідгард» укладено Договір про надання освітніх послуг, за яким Виконавець в порядку і на умовах, визначених цим Договором, за рахунок коштів Замовника, зобов`язується надати освітні послуги Одержувачу, які включають його навчання та виховання у відповідності до стандартів, вимог та положень, закріплених у чинному законодавстві України стосовно І (перших) класів загальноосвітніх навчальних закладів І ступеня. Замовник, в порядку і на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується прийняти від Виконавця надані Одержувачу освітні послуги за цим Договором та вчасно і в повному обсязі оплатити їх вартість.

За пунктом 3.24 Договору, у навчальний період Виконавець забезпечує Одержувача триразовим харчуванням, яке за якістю і складом поживних речовин відповідає вимогам для дітей відповідного віку та індивідуальних потреб.

За пунктами 5.1-5.3 Договору, Замовник за надання Виконавцем освітніх послуг за цим Договором, за навчальний період з 01 вересня 2019 року по 31 травня 2020 року сплачує Виконавцю 190 000 (сто дев`яносто тисяч) грн без ПДВ. Замовник вносить плату за цим Договором авансовим платежем безготівково або готівкою у розмірі загальної вартості освітніх послуг або частинами, в порядку, визначеному п. 5.3. цього Договору. Замовник буде здійснювати оплату освітніх послуг за наступним графіком: до 19 квітня 2019 року 95 000 грн, до 31 серпня 2019 року 47 500 грн, до 31 жовтня 2019 року 47 500 грн.

16.10.2020 позивачем було подано до ДПІ у Голосіївському районі податкову декларацію про майновий стан і доходи, у якій зазначено загальну суму доходів, які включаються до загального річного оподатковуваного доходу в розмірі 523 175,03 грн, сума податку на доходи фізичних осіб 94 171,51 грн, військового збору 7795,92 грн.

Разом з податковою декларацією позивачем було подано розрахунок суми податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, у зв`язку з використанням права на податкову знижку, у якому зазначено загальну суму фактично здійснених протягом звітного року витрат у граничних розмірах, дозволених до включення до податкової знижки відповідно до пункту 166.3 статті 166 розділу IV ПКУ 190 000 грн, сума податку, на яку зменшуються податкові зобов`язання у зв`язку з використанням права на податкову знижку 34 200 грн.

До декларації було долучено: довідку про заробітну плату та інші доходи від 05.03.2021 №2735, копії квитанцій до прибуткового касового ордера про прийняття від позивача на підставі договору грошових коштів: від 19.04.2019 на суму 95 000 грн, від 01.08.2019 на суму 50 000 грн та від 13.09.2019 на суму 45 000 грн, копії договорів про навчання.

За наслідками камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок правомочності застосування податкової знижки управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС у м. Києві Драч Іванною Андріївною, проведеної на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І ПК України та у порядку статті 76 розділу ІІ та вимог статті 176 ПК України складено акт про результати камеральної перевірки від 16.12.2020 №12407/Ж5/26-15-33-18-21, яким встановлено порушення вимог:

- п.п.14.1.170 п. 14.1 ст. 14 ПК України, відповідно до якого податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом;

- п.п. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166 ПК України, відповідно до якого до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і особу, яка звертається за податковою знижкою (їх покупця (отримувача), а також копіями договорів за їх наявності, в яких обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк оплати за такі товари (роботи, послуги);

- пп. 166.3.3 п. 166.3 ст. 166 ПК України, відповідно до якого платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати, як суму коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої ревіти для компенсації вартості здобуття відповідної освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення;

-п.п. 166.4.2 п. 166.4 ст. 166 ПК України, відповідно до якого загальна сума податкової знижки, нарахована платнику податку в звітному податковому році, не може перевищувати суми річного загального оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого як заробітна плата, зменшена з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 Кодексу.

За результатами камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік встановлено, що у громадянки ОСОБА_1 відсутні законодавчі підстави для нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового 2019 року, оскільки ідентифікувати договір по якому понесені витрати згідно наданих платіжних документів, а також вартість безпосередньо освітніх послуг без врахування вартості харчування немає можливості.

Крім того, платником завищено суму доходу отриманого протягом 2019 року як заробітна плата (ознака доходу - 101) та завищено суму утриманого (перерахованого) податку з доходів фізичних осіб, оскільки, задекларовані дані в податковій декларації про майновий стан і доходи, не відповідають даним ЦБ ДРФО ДПС України.

Позивач 11.01.2021 подала заперечення на акт перевірки, у яких зазначила, що нею були подані усі необхідні документи для отримання права на податкову знижку, а також додатково були надані довідки приватного загальноосвітнього навчального закладу «Мідгард» від 04.12.2020 про здійснену оплату в розмірі 190 000 грн за навчання та про те. що за договором про надання освітніх послуг від 16.04.2019 вартість навчання не включає вартість харчування. Просила прийняти рішення про нарахування податкової знижки за наслідками 2019 податкового періоду в розмірі 34 000 грн.

Листом від 22.01.2021 №530/1/26-15-24-18-18 відповідач повідомив, що в ході розгляду заперечень від 12.01.2021 № Т/37/ДЗН, від 12.01.2021 № Т/35/ДЗН на акт про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 16.12.2020 № 12407/Ж5/26-15-33-18- 21, встановлено, що Головним управлінням ДПС у м. Києві ЗО «ПЗНЗ «МІДГАРД» направлено запит від 06.11.2020 №102/1/26-15-33-18-20 щодо підтвердження факту оплати коштів за освітні послуги громадянкою ОСОБА_1 згідно наданих квитанцій по договору від 16.04.2019, проте станом на дату розгляду заперечення відповідь до Головного управління ДПС у м.Києві від ЗО «ПЗНЗ «МІДГАРД» не надходила. За результатами розгляду заперечень від 12.01.2021 № Т/37/ДЗН , від 12.01.2021 № Т/35/ДЗН, Головне управління ДПС у м. Києві залишено без змін висновки акту про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 16.12.2020 №12407/Ж5/26-15-33-18-21, а заперечення від 12.01.2021 № Т/37/ДЗН, від 12.01.2021 № Т/35/ДЗН на акт про результати камеральної перевірки податкової декларації про майновий стан і доходи від 16.12.2020 №12407/Ж5/26-15-33-18-21 - без задоволення.

На підставі акту перевірки від 16.12.2020 №12407/Ж5/26-15-33-18-21 Головним управлінням ДПС у м. Києві складено податкове повідомлення-рішення від 26.01.2021 №8, яким встановлено порушення п.п. 166.4.2 п. 166.4 ст. 166; п.п. 166.2.1. п. 166.2 ст. 166; п.п. 166.3.3. п. 166.3 ст. 166; п.п. 14.1.170 п. 14.1 ст. 14 ПК України у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 34 200 (тридцять чотири тисячі двісті) грн 00 коп.

Не погоджуючись з висновками акту перевірки та спірним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернулась до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керується таким.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі також ПК України).

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Статтею 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Згідно з підпунктом 14.1.170 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до підпунктів 166.1.1, 166.1.3 пункту 166.1 статті 166 ПК України, платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року. Платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: суму коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти для компенсації вартості здобуття відповідної освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що для отримання податкової знижки платник податків має понести витрати протягом звітного податкового року на користь закладів освіти та сума витрат не може перевищувати розміру доходу, за кожний повний або неповний місяць навчання протягом звітного податкового року.

Згідно з пп. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166 ПК України до податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і особу, яка звертається за податковою знижкою (їх покупця (отримувача), а також копіями договорів за їх наявності, в яких обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк оплати за такі товари (роботи, послуги).

Пунктом 166.4 ст. 166 ПК України встановлені обмеження права на нарахування податкової знижки.

Згідно з п. 166.4 ст. 166 ПК України податкова знижка може бути надана виключно резиденту, який має реєстраційний номер облікової картки платника податку, а так само резиденту - фізичній особі, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомила про це відповідний контролюючий орган і має про це відмітку у паспорті.

Загальна сума податкової знижки, нарахована платнику податку в звітному податковому році, не може перевищувати суми річного загального оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого як заробітна плата, зменшена з урахуванням положень п. 164.6 ст. 164 цього Кодексу.

Якщо платник податку до кінця податкового року, наступного за звітним не скористався правом на нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового року, таке право на наступні податкові роки не переноситься.

Пунктами 179.1, 179.5 ст. 179 ПК України установлено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 179.8 ст. 179 ПК України сума, що має бути повернена платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, зазначену в декларації, протягом 60 календарних днів після надходження такої податкової декларації.

З матеріалів справи вбачається, що податковим органом було відмовлено у включенні до складу податкової знижки суми грошових коштів у загальному розмірі 190 000 грн, у зв`язку з відсутністю законодавчих підстав для нарахування податкової знижки за наслідками звітного податкового 2019 року, оскільки ідентифікувати договір по якому понесені витрати згідно наданих платіжних документів, а також вартість безпосередньо освітніх послуг без врахування вартості харчування немає можливості.

Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі Положення №148).

Відповідно до підпункту 10 пункту 3 Положення №148, касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Згідно з пунктами 23, 25 Положення №148, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, електронними розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки. Приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.

Відповідно до пункту 32 Положення №148, прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості заповнюються бухгалтером (відповідальною особою установи/підприємства, на яку покладено обов`язок з оформлення цих документів) у будь-який спосіб, який забезпечив би належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну.

У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, які вносять або одержують готівку, забороняється.

Приймання і видача готівки за касовими ордерами проводиться тільки в день їх складання.

Виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняються.

Реквізити у видатковому ордері «Одержав», «Дата», «Сума», «Підпис одержувача», дані документа, що засвідчує особу отримувача (які заповнюються отримувачем готівки (додаток 3 до цього Положення)) та в прибутковому ордері «Прийнято від» не заповнюються в касових ордерах, які оформляються на загальну суму проведених установою/підприємством касових операцій (видача готівки за видатковими відомостями, електронними платіжними засобами, здавання готівки до банку, отримання готівки з банку за чеком та оприбуткування її в касі). Інші реквізити в касових ордерах та видаткових відомостях є обов`язковими до заповнення.

Судом вже встановлено, що 16.04.2019 між громадянкою України ОСОБА_1 в інтересах сина ОСОБА_2 та Закладом освіти «Приватний загальноосвітній навчальний заклад «Мідгард» укладено Договір про надання освітніх послуг, за яким Виконавець в порядку і на умовах, визначених цим Договором, за рахунок коштів Замовника, зобов`язується надати освітні послуги Одержувачу, які включають його навчання та виховання у відповідності до стандартів, вимог та положень, закріплених у чинному законодавстві України стосовно І (перших) класів загальноосвітніх навчальних закладів І ступеня. Замовник, в порядку і на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується прийняти від Виконавця надані Одержувачу освітні послуги за цим Договором та вчасно і в повному обсязі оплатити їх вартість. Замовник за надання Виконавцем освітніх послуг за цим Договором, за навчальний період з 01 вересня 2019 року по 31 травня 2020 року сплачує Виконавцю 190 000 (сто дев`яносто тисяч) грн без ПДВ. Замовник вносить плату за цим Договором авансовим платежем безготівково або готівкою у розмірі загальної вартості освітніх послуг або частинами, в порядку, визначеному п. 5.3. цього Договору. Замовник буде здійснювати оплату освітніх послуг за наступним графіком: до 19 квітня 2019 року 95 000 грн, до 31 серпня 2019 року 47 500 грн, до 31 жовтня 2019 року 47 500 грн.

На підтвердження факту понесення витрат на освітні послуги позивач подала до контролюючого органу копії квитанцій до прибуткового касового ордера, зокрема, від 19.04.2019 на суму 95 000 грн, від 01.08.2019 на суму 50 000 грн та від 13.09.2019 на суму 45 000 грн. Оцінюючи вказані документи на предмет підтвердження ними факту понесення позивачем витрат, які дають право на отримання податкової знижки на підставі підпункту 166.1.3 пункту 166.1 статті 166 ПК України суд зазначає, що у вказаних квитанціях підставою отримання від позивача грошових коштів зазначено лише «договір», проте жодних інших реквізитів, які б дозволили зробити висновок про внесення позивачем оплати за освітні послуги відповідно до Договору від 16.04.2019, вказані квитанції не містять, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що у відповідача були наявні підстави для обґрунтованого сумніву у тому, що позивач підтвердила належними документами право на отримання податкової знижки.

Суд зауважує, що обов`язковою умовою для підтвердження декларантом понесених витрат для цілей здобуття освіти відповідно до підпункту 166.2.1 пункту 166.2 статті 166 ПК України для включення до складу податкової знижки має не лише документ, що засвідчує факт сплати грошового зобов`язання (квитанція, платіжне доручення, фіскальний чек тощо), але і правову підставу понесення таким декларантом, зокрема його розмір, строки сплати тощо.

Разом з тим, з наявних в матеріалах справи письмових доказів не вбачається правомірність сум податку заявлених позивачем, на яку зменшуються податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з використанням права на податкову знижку.

Довідки приватного загальноосвітнього навчального закладу «Мідгард» від 04.12.2020 про здійснену оплату в розмірі 190 000 грн за навчання та про те. що за договором про надання освітніх послуг від 16.04.2019 вартість навчання не включає вартість харчування також не можуть свідчити про безумовний факт понесення позивачем витрат сплачених платником податку на користь вітчизняних закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти для компенсації вартості здобуття відповідної освіти такого платника податку саме у розмірі наявному у вищевказаних квитанціях про оплату, оскільки такі довідки не є платіжними та/або розрахунковими документами в розумінні пп. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166 ПК України, та, крім того, не містять покликань на відповідні платіжні документи, які б підтвердили факт понесення позивачем витрат на освітні послуги.

Отже, виходячи з аналізу наявних в матеріалах справи розрахункових документів та приписів вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що надані до податкового органу платіжні документи, не підтверджують фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати у вигляді суми коштів, сплачених платником податку на користь вітчизняних закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти для компенсації вартості здобуття відповідної освіти такого платника податку та/або члена його сім`ї першого ступеня споріднення.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, підсумовуючи наведене вище, суд доходить висновку, що здійснені за наслідками проведеної контролюючим органом камеральної перевірки висновки про порушення ОСОБА_1 вимог п.п. 166.4.2 п. 166.4 ст. 166; п.п. 166.2.1. п. 166.2 ст. 166; п.п. 166.3.3. п. 166.3 ст. 166; п.п. 14.1.170 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України є обґрунтованими, а оскаржуване рішення про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування від 26.01.2021 №8 відповідає критеріям визначеним в частині 2 статті 2 КАС України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при відмові в позові судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (адреса місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України та абзацу 6 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.