Справа № 420/34357/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, компенсації за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, з 05.04.2022 по 02.09.2024 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 05.04.2022 по 02.09.2024 включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невключені до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за станом здоров`я за 3 календарних роки в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, розрахованого по прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2024 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за станом здоров`я за 3 календарних роки в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, розрахованого по прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2024 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

II. Позиція сторін

На обґрунтування вказаних вимог представник позивача вказує, що з 05.04.2022 по 02.09.2024 включно позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (надалі - Постанова № 103) до постанови КМ України 30.08.2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» були внесені зміни, внаслідок яких в період проходження служби, а саме з 05.04.2022 по 02.09.2024 включно, розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням Позивача визначався шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14, до Постанови № 704. В подальшому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 Постанови № 103, згідно з яким було внесено зміни до п. 4 Постанови № 704. Таким чином, з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 діє первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, яка передбачала визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.діє редакція п.4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін. Оскільки грошове забезпечення та додаткові його види, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, компенсація за невикористану відпустку, грошова допомога на оздоровлення за 2022 - 2024 роки, розраховувалася і виплачувалися Позивачу з розрахунку 1762 грн., як прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2018 рік, то Відповідач протиправно нараховував та виплачував Позивачу грошове забезпечення в значно меншому розмірі, ніж було передбачено діючим законодавством. Крім того, відповідач при розрахунку розміру грошової компенсації за всі невикористані Позивачем дні відпустки протиправно не врахував сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що підтверджується постановою Верховного Суду від 23.09.2024 р. у справі № 240/32125/23. Також звертає увагу, що при звільненні Позивача за станом здоров`я, йому не була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні за станом здоров`я в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 3 календарні роки відповідно до пп.1 п.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на момент звільнення). На адвокатський запит про надання інформації щодо вищевказаних нарахувань та виплат та здійснення перерахунку відповідно до вказаних вимог законодавства, відповідач надав відповідь про відсутність правових підстав щодо перерахунку грошового забезпечення позивачу за його період служби з 05.04.2022 по 02.09.2024 включно, що стало підставою звернення до суду.

Відповідач не скористався правом надати суду відзив на позовну заяву, про що було вказано в ухвалі суду від 12.11.2024 року про відкриття провадження у справі, електронний примірник якої доставлено до електронного кабінету відповідача 19.11.2024 року, що підтверджується відповідною довідкою, наявної в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 12.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача разом з відзивом на позовну заяву надати до суду належним чином засвідчені копії документів, а саме: накази про проходження позивачем військової служби у в/ч НОМЕР_1 ; довідку (або інформацію) про розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, застосований при розрахунку основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивача за спірний період, у т.ч. при звільнені; докази про нараховані та виплачені позивачу суми грошового забезпечення за спірний період, у т.ч. при звільненні (грошовий атестат/картка особового рахунку тощо).

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , виданим 29.12.2023.

Позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період у НОМЕР_3 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) з 05.04.2022 р. по 02.09.2024 р., що підтверджується наказом начальника НОМЕР_3 Прикордонного загону № 119-ОС від 05.04.2022 р. яким позивача з 05.04.2022 р. зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення та наказом № 623-ОС від 03.09.2024 р., яким позивача виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення. Остаточною датою закінчення проходження служби вважати 02 вересня 2024 року.

Вказаним наказом призначено до виплати позивачу грошову

- компенсацію за 23 невикористаних дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та компенсацію за 30 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2024 рік відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- компенсацію за невикористану додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, як учаснику бойових дій за 2023, 2024 рік відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 29 місяців служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460.

18.09.2024 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо здійснення нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення, у тому числі додаткових видів грошового забезпечення за період з 05.04.2022 по 02.09.2024 включно з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. На відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з урахуванням виплачених сум.

30.09.2024 року відповідач листом № 09/7924-24-Вих надав засвідчені копії витягів з наказів начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про зарахування, виключення, звільнення та архівні відомості нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 з 05.04.2022 по 02.09.2024. При цьому, зазначив, що перерахунок грошового забезпечення за посадовим окладом станом на 1 січня календарного року не можливий, оскільки відповідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати грошового забезпечення у період з 05.04.2022 року по 02.09.2024 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено законом на 01.01.2018 року, а також не включення додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 при обчисленні грошової компенсації за невикористані дні відпусток та не нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні за 3 календарних роки в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення протиправною бездіяльністю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Конституції України правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження визначає Закон України від 03.04.2003 № 661-IV "Про Державну прикордонну службу України" ( далі- Закон № 661-IV), зокрема

- умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством. ( стаття 16 Закону № 661-IV);

- військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства. Соціальний захист працівників Державної прикордонної служби України забезпечується на загальних підставах відповідно до законодавства про працю, якщо інше не передбачено трудовим договором. ( частини 3 та 4 статті 25 Закону № 661-IV)

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-XII (надалі за текстом - Закон № 2011-XII), яким передбачено, зокрема, -

- держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII );

- до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII );

- грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. (ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII).

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (надалі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Приміткою 1 Додатку 1 до Постанови №704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень ( примітка Додатку 14 до Постанови №704).

21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову №103, яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.

12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704», яка набрала чинності 20.05.2023 р.

Так, абзац перший пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23 липня 2018 р. за № 854/32306, затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України ( далі Інструкція № 558), якою, серед іншого, передбачено

- у цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія). ( пункт 2 розділу І глави І Інструкції № 558)

- грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату. ). ( пункт 3 розділу І Інструкції № 558)

- грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачено йому або виплачено в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього. ( пункт 7 розділу І глави І Інструкції № 558)

- розмір окладу за військовим званням військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) визначається шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний тарифний коефіцієнт, установлений у додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (зі змінами). ( пункт 1 розділу І глави IІ Інструкції № 558)

VI. Оцінка суду.

Аналіз наведених вище норм права в системному взаємозв`язку свідчить, що грошове забезпечення складається з посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються згідно постанови КМ України № 704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до цієї постанови.

При цьому, пунктом 4 постанови КМ України № 704 у первинній редакції було передбачено щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року),

В подальшому, постановою КМ України від 21.02.2018 № 103, яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, пунктом 4 постанови КМ України № 704 було визначено щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р.

При цьому, з 29 січня 2020 року згідно постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 було відновлено первинну редакцію пункту 4 Постанови № 704 щодо визначення розрахункової величини для визначення посадових окладів з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Натомість, у зв`язку з набранням чинності 20.05.2023 р. постанови Кабінету Міністрів України № 481 від 12.05.2023 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Ключовим питанням у даній справі є правомірність обчислення відповідачем у спірний період з 05.04.2022 р. по 02.09.2024 р. розмірів посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням позивача та пов`язаних з ними інших виплат, у т.ч. при його звільненні, шляхом застосування в якості розрахункової величини для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом встановленого на 01 січня 2018 року згідно положення пункту 4 постанови КМУ № 704.

При цьому, суд зауважує, що на виконання ухвали суду від 12.11.2024 р. відповідачем не надано суду витребувані довідку (або інформацію) про розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, застосований при розрахунку основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивача за спірний період, у т.ч. при звільнені; докази про нараховані та виплачені позивачу суми грошового забезпечення за спірний період, у т.ч. при звільненні (грошовий атестат/картка особового рахунку тощо).

Відтак, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може розглянути справу за наявними в ній доказами. ( ч. 9 ст. 8 КАС України)

При вирішенні даних спірних правовідносин суд зазначає, що у цій категорії справ існує усталена та послідовна практика Верховного Суду, яка відповідно до приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів підлягає застосуванню.

Так, Верховний Суд у постанові від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 дійшов таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:

(1) з 01 січня 2020 року положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів; .

(3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величиною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Вказані висновки Верховного Суду зводяться до того, що починаючи із 2020 року підлягають застосуванню положення п. 4 Постанови КМУ №704 в частині, що не суперечить нормативно-правовим актам, які мають вищу юридичну силу, а саме законам України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «;Про Державний бюджет України на 2021 рік», «;Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «;Про Державний бюджет на 2023 рік» із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Аналогічний підхід Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду застосував також у постановах від 31 серпня 2022 року у справі №120/8603/21-а, від 16 листопада 2022 року у справі №120/648/22-а, від 04 січня 2023 року у справі № 640/17686/21, від 10 січня 2023 року у справі № 440/1185/21, від 23 травня 2023 року у справі №380/22021/21 та від 18 січня 2024 року у справі № 240/1387/21, від 28 березня 2024 року по справі № 160/8290/23, від 25 квітня 2024 року по справі №240/16735/21 та ін.

Повертаючись до обставин цією справи, відповідач листом №09/7924-24-Вих від 30.09.2024 не заперечує, що грошове забезпечення позивача у спірний період обчислювалось відповідно до вимог п. 4 Постанови № 704, в редакції постанови КМ України від 21.02.2018 № 103, яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, а саме із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2018 року - 1762 грн.

При цьому, як вже зазначалось вище, у зв`язку з набранням чинності 20.05.2023 р. постанови Кабінету Міністрів України № 481 від 12.05.2023 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Відтак, враховуючи існуючу чисельну та сталу позиція Верховного Суду посадовий оклад та оклад за військовим званням у період з 29.01.2020 р. по 19.05.2023 року мав визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 1 січня 2018 року, оскільки з 01.01.2020 вказаний розмір був збільшено, внаслідок чого настала подія підвищення розміру грошового забезпечення.

З огляду на вказане суд вважає, що відповідачем протиправно не здійснено позивачу перерахунок та виплату посадового окладу та окладу за військовим званням, з урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року у спірний період з 29.01.2020 р. по 19.05.2023 року включно.

Щодо правомірності не врахування відповідачем при обчисленні щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, посадовий оклад та оклад за військовим званням, розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія). ( пункт 2 глави І розділу І Інструкції № 558)

Порядок, умови та розміри виплати щомісячних додаткових видів грошового забезпечення визначені розділом ІІІ Інструкції № 558.

Відповідно до Архівних відомостей за період з 05.04.2022 р. по 02.09.2024 року ОСОБА_1 нараховувались та виплачувались щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія.

Так, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за наявності вислуги років на військовій службі виплачується надбавка за вислугу років у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням. ( п. 1 глави 1 розділу ІІІ Інструкції № 558) ,

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби, виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. ( п. 1 глави ІІ розділу ІІІ Інструкції № 558).

Начальники (командири) органів Держприкордонслужби мають право преміювати військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів з числа осіб, які не проходили до зарахування на навчання військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше ніж 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення. (п. 1 глави 14 розділу IІІ Інструкції № 558).

Розмір премії у відсотках посадового окладу установлюється наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби, начальникам (командирам) - наказами вищих начальників.(абзац другий пункту 3 глави 14 розділу III Інструкції № 558).

З огляду на вищевказані норми Інструкції № 558, виплата надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, премія безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а премія - від розміру посадового окладу.,

Щодо порядку, умов та розмірів виплат одноразових додаткових видів грошового забезпечення, то вказане врегульовано розділом IV Інструкції № 558.

Відповідно до Архівних відомостей за період з 05.04.2022 р. по 02.09.2024 року ОСОБА_1 нараховувались та виплачувались такі одноразові додаткові види грошового забезпечення, як допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Так, військовослужбовцям ( крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. ( п. 1 глави 6 розділу IV Інструкції № 558)

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. ( п. 1 глави 7 розділу IV Інструкції № 558).

Тобто, виплата вказаних одноразових додаткових видів грошового забезпечення безпосередньо залежить від посадового окладу та місячного грошового забезпечення до складу якого входить відповідно посадовий оклад та оклад за військовим званням.

З огляду на вказане суд вважає, що відповідачем протиправно враховано у спірному періоді з 29.01.2020 р. по 19.05.2023 року при обчислені надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань розмір посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, а тому такі дії є протиправними.

Щодо правомірності не врахування відповідачем при обчисленні грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, посадовий оклад та оклад за військовим званням, розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наказу № 623-ОС від 03.09.2024 р. про звільнення позивача з військової служби, то йому наказано виплатити компенсацію за 23 невикористаних дні щорічної основної відпустки за 2022 рік та компенсацію за 30 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2024 рік відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; компенсацію за невикористану додаткову відпустку із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік, як учаснику бойових дій за 2023, 2024 рік відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

При цьому, відповідно до Архівних відомостей за 2024 рік ОСОБА_1 у вересні 2024 року була нарахована вказана компенсація.

Пунктом 6 глави 8 розділу V Інструкції № 558 встановлено, що у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів

З огляду на вказані положення Інструкції № 558 та враховуючи, що на день виключення позивача зі списків особового складу (02.09.2024 р.) діяла норма п. 4 постанови КМУ №704, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481, яка передбачала обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб виходячи з розміру 1762 гривні, то в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

Щодо правомірності не врахування відповідачем при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, посадовий оклад та оклад за військовим званням, розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, суд зазначає наступне.

Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби врегульована розділом 9 глави V Інструкції № 558.

Так, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання одноразової грошової допомоги, до їх грошового забезпечення, з якого нараховується ця одноразова грошова допомога, включаються: для військовослужбовців, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород). ) (підпункт 1 пункту 6 глави 9 розділу V Інструкції № 558)

Зазначена грошова допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців відповідно до законодавства України. (пункт 10 глави 9 розділу V Інструкції № 558.

З огляду на вказані положення Інструкції № 558 та враховуючи, що на день звільнення (02.09.2024 р.) діяла норма п. 4 постанови КМУ №704, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481, яка передбачала обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб виходячи з розміру 1762 гривні, то в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

Статтею 9 КАС України перебачено що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені обставини у даній справі, керуючись ст. 9 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 у період з 05 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року включно посадовий оклад та оклад за військовим званням, розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно Постанови КМУ №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, а також застосування при обчисленні надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року.

Відповідно до пункту 23 частини 1 статі 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

З метою ефективного захисту порушеного права позивача похідна позовна вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання відповідача за період з 05.04.2022 року по 19.05.2023 року включено здійснити позивачу перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині здійснення перерахунок грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, оскільки після 20.05.2023 року згідно із внесеними змінами обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб здійснюється виходячи з розміру 1762 гривні, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щодо вимоги позивача в частині не включення до складу грошового забезпечення позивача сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації при звільненні за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки.

Як вбачається з Архівних відомостей за період з 05.04.2022 р. по 02.09.2024 року, ОСОБА_1 , починаючи з квітня до дати звільнення (02.09.2024) нараховувались та виплачувались суми додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.

Як було зазначено судом, пунктом 6 глави 8 розділу V Інструкції № 558 передбачено, що у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Щодо питання, чи враховується передбачена постановою КМУ № 168 додаткова винагорода до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані щорічні додаткові відпустки, як учаснику бойових дій та компенсація за невикористану щорічну основну відпустку, то Верховним Судом у постанові від 20.08.2024 р. у справі № 420/693/23 сформовано такий висновок, що пункт 6 глави 8 розділу V Інструкції № 558 не містять жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації. Навпаки, за приписами вказаної норми, до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. Отже, під час обчислення розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.

Оскільки додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ № 168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, що виплачувалась позивачу, починаючи з квітня 2022 року і до дня його звільнення, то суд вважає, що така винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсацій як за основну так і невикористану додаткову відпустки.

Зважаючи на наведену правову позицію Верховного Суду, яка є застосованою до спірних правовідносин, та враховуючи відсутність в матеріалах справи зворотних доказів обчислення розміру компенсації за невикористані військовослужбовцем дні щорічної основної та додаткової відпусток, суд дійшов висновку щодо протиправної бездіяльності відповідача, яка полягає у невключені до складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки і як наслідок зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо вимоги позивача в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за станом здоров`я за 3 календарних роки в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, суд зазначає наступне.

Як вбачається з копії витягу з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) від 03.09.2024 №623-ОС ОСОБА_1 призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги (заряджаючого) мінометної групи відділення вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ) звільнено з військової служби у запас наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 20.08.2024 № 586-ОС за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Даним наказом становлено вислугу років на 02 вересня 2024 року , у т.ч. календарна військова 03 р 02м 21 дн., пільгова військова 01 р. 00 м 27 дн, всього військова 04 р. 05м 23дн. При цьому, зазначено, що відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 29 місяців служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Позивач стверджує, що має право за положеннями пп. 1 п.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на момент звільнення 02.09.2024), на виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, як звільнений з військової служби за станом здоров`я.

Відповідач щодо означеного спірного питання власну позицію не висловив, доказів на спростування вказаних доводів позивача суду не надав.

Вирішуючи дані спірні правовідносини, суд враховує наступне.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XI військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 1) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я.

При цьому, згідно абзацу двадцять четвертому підпункту 3 пункту 2 статті 15 цього Закону передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вказані норми Закону № 2011-XI при звільненні військовослужбовцям, які проходили військову службу за призовом по мобілізації, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно умови та порядок її виплати, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог частини 2 статті 15 Закону № 2011-XI Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 17 вересня 2014 року № 460, якою затвердив Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби (далі - Порядок № 460).

Пунктом 1 цього Порядку № 460 встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а відтак до спрних правовідносин підлягають застосуванню саме положення абзацу 7 ч. 2 статті 15 Закону № 2011-XI, як положення спеціальної правової норми, а не правові норми абзацу 1 частини другої статті 15 Закону № 2011-XI, як це помилково вказує позивач.

Таким чином, враховуючи вищезазначене правове регулювання спірних правовідносин, суд вважає, що при визначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі, передбаченому пунктом 1 вказаного Порядку № 460 відповідач діяв правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення позову у цій частині.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та " Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат згідно статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 за період з 05 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року включно посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно Постанови КМУ №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, а також застосування при обчисленні надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, розраховані шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 за період з 05 квітня 2022 року по 19 травня 2023 року включно перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а також надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невключені до складу місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані ним дні оплачуваних відпусток (щорічних та додаткових) за 2022, 2023, 2024 роки.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні оплачуваної щорічної відпустки за 2022, 2024 роки та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2023, 2024 роки з включенням до складу місячного грошового забезпечення для її нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна