Справа № 520/31328/24
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 червня 2025 року № 520/31328/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія Омега - Автопоставка (вул. Промислова, 1,смт Васищеве, Харківська обл., Харківський р-н, 62495, ) до Волинської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Призалізнична, буд. 13, с. Римачі, Ковельський р-н, Волинська обл., 44350, ) про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія Омега - Автопоставка, з адміністративним позовом до Волинської митниці відокремлений підрозділ Державної митної служби України , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати протиправне рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2024/000160/2 від 22.07.2024р. Волинської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати протиправне рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2024/000169/2 від 06.08.2024р. Волинської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України;

- стягнути з Волинської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ Торгово-промислова компанія Омега - Автопоставка судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2024/000160/2 від 22.07.2024р. та рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2024/000169/2 від 06.08.2024р., діяв протиправно, в зв`язку з чим вказані рішення підлягають скасуванню.

Відповідач у відзиві на позов вказав, що в спірних відносинах діяв правомірно, зазначив, що позивачем не надано під час опрацювання документів, які підтверджують митну вартість і встановлено розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності. Отже, в задоволенні позову просив відмовити.

Позивач у відповіді на відзив та у письмових поясненнях підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Омега-Автопоставка" зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа та йому присвоєно ідентифікаційний код 33010822, що підтверджується наявною у матеріалах справи випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основним видом діяльності за КВЕД є: 45.31 оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

Декларантом в інтересах ТОВ "ОМЕГА" подано до Волинської митниці ВП Держмитслужби України ЕМД 24UA95U0 від 19.07.2024 р. Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подані наступні документи: Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) FE 96/WY/2024 16.07.2024; Автотранспортна накладна (Road consignment note) 112658 16.07.2024; Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1)PL/MF/AT 0269732 18.07.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 17.07.2024-1 17.07.2024; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Прайс 16.07.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту)1 22.10.2014; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту)2 18.12.2014; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту)3 08.10.2015; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту)4 25.02.2016; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту)5 20.04.2017; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту)6 26.05.2017; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту)7 01.09.2017; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту)8 23.11.2018; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу 1/2013 09.10.2013; Договір (контракт) про перевезення .01.2024; Заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які заява 19.07.2024 декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю; Копія митної декларації країни відправлення 24PL301010E0870228 18.07.2024.

Декларантом, в інтересах позивача ТОВ "ОМЕГА", отримано електронне повідомлення (запит) митного органу наступного змісту: «Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності. А саме: вартість товару згідно інвойсу від 16.07.2024 № FE 96/WY/2024 (далі - Інвойс) не відповідає вартості товарів згідно копії митної декларації країни відправлення від 18.07.2024 №24PL301010E0870228. Одними із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (пункт 6 частини другої статті 53 Митного кодексу України). Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі Наказ № 599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, до яких можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка - фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано: договір на транспортне обслуговування і перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 01.01.2024 №005167-24 та довідку про транспортні витрати від 17.07.2024 №17.07.2024-1. Документів, передбачених Наказом №599, не надано. П.2.1 Договору на транспортне обслуговування і перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 01.01.2024 №005167-24 передбачено укладання Заявки на перевезення, яка є невід`ємною частиною даного договору. Заявку не надано. В довідці про транспортні витрати від 17.07.2024 №17.07.2024-1 сказано, що навантажувально - розвантажувальні роботи включені у вартість транспортування…».

Декларант, додатково разом з листом 1907 від 22.07.2024 р. направив на адресу митниці: рахунок-оплата транспортування вантажу 828 від 17.07.2024; заявку на послуги транспортування ХВ-0106831 від 15/07/2024; лист від 16.07.2024р. та переклад від 19.07.2024р.

Декларантом в інтересах позивача ТОВ "ОМЕГА" 22.07.2024р. отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2024/000160/2 від 22.07.2024р.

В п. 33 Рішення про коригування вказано наступні недоліки: «Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності.

Декларантом, в інтересах позивача ТОВ "ОМЕГА" отримано картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA205050/2024/000676 від 22.07.2024р.

У відповідній картці відмови зазначено, що митний орган повідомляє про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причин: «… Відповідно до п.6 статті 54 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року: неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ст.53 Митного кодексу України..»

Декларантом, в інтересах позивача ТОВ "ОМЕГА", подано до Волинської митниці Держмитслужби України ЕМД 24UA18U1 від 22.07.2024 р. сплачено гарантійні платежі передбачені ч. 7 ст. 55 МК України в розмірі нарахованому митним органом.

Позивач додатково сплатив 40064,89 грн. в рахунок оплати встановлених Законом платежів у зв`язку з відкоригованим відповідачем митною вартістю товарів, а товар випущено у вільний обіг. Зокрема по товарам код УКТЗЕД додатково сплачено ПДВ у вищевказаній сумі 40064,89 грн.

Позивач, надав до митниці заяву №8834 від 28.08.2024р. та додаткові документи та пояснення, якими усунув недоліки, зазначені у Рішенні про коригування, зокрема: 1) Акт надання послуг №828 від 25.07.2024 р.; 2) Платіжну інструкцію № 651794 від 13.08.2024 р.; 3) ЕМД 24UA07U0 від 30.04.2024 р.

Надано пояснення щодо недоліків вказаних у п. 33 Рішення про коригування.

ТОВ «ОМЕГА» 18.09.2024р. отримав відповідь №7.3-2/15-02/14/10022 від 10.09.2024 р. наступного змісту: «…з огляду на наведене вище, вважаємо прийняте рішення про визначення митної вартості товарів від 22.07.2024 р. UA205050/2024/000160/2 таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, та не підлягає скасуванню.»

Декларантом в інтересах ТОВ "ОМЕГА" подано до Волинської митниці ВП Держмитслужби України ЕМД 24UA79U0 від 06.08.2024р. Разом із митною декларацією, позивачем до митного оформлення подані наступні документи: Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) FE 106/WY/2024 31.07.2024; Автотранспортна накладна (Road consignment note) 817541 31.07.2024; Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) PL/MF/AT 0269779 01.08.2024; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 0108-5 01.08.2024; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 0108-1 01.08.2024; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 1 22.10.2014; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 2 18.12.2014; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 3 08.10.2015; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 4 25.02.2016; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 5 20.04.2017; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 6 26.05.2017; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 7 01.09.2017; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 8 23.11.2018; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу 1/2013 09.10.2013; Договір (контракт) про перевезення .01.2024; Договір (контракт) про перевезення 0702/1KA 07.02.2022; Заявка № ХВ-0116333 24.07.2024.

Копія митної декларації країни відправлення 24PL301010E0934049 - 01.08.2024.

Декларантом, в інтересах позивача ТОВ "ОМЕГА", отримано електронне повідомлення (запит) митного органу наступного змісту: «Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності.

У відповідь на це повідомлення декларант, додатково разом з листом 0608 від 06.08.2024 р. направив на адресу митниці: прайс-лист виробника від 31/07/2024.

Декларантом в інтересах позивача ТОВ "ОМЕГА" 06.08.2024р. отримано рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2024/000169/2 від 06.08.2024р.

В п. 33 Рішення про коригування вказано наступні недоліки: «Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності.

Декларантом, в інтересах позивача ТОВ "ОМЕГА" отримано картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA205050/2024/000717 від 06.08.2024р.

У відповідній картці відмови зазначено, що митний орган повідомляє про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з причин: «… Відповідно до п.6 статті 54 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 року: неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ст.53 Митного кодексу України..»

Декларантом, в інтересах позивача ТОВ "ОМЕГА", подано до Волинської митниці Держмитслужби України ЕМД 24UA16U3 від 06.08.2024р. було сплачено гарантійні платежі передбачені ч. 7 ст. 55 МК України в розмірі нарахованому митним органом.

Позивач додатково сплатив 21917,51грн. в рахунок оплати встановлених Законом платежів у зв`язку з відкоригованим відповідачем митною вартістю товарів, а товар випущено у вільний обіг. Зокрема по товарам код УКТЗЕД додатково сплачено ПДВ у вищевказаній сумі 21917.51грн.

Позивач, надав до митниці заяву №8835 від 28.08.2024 р. та додаткові документи та пояснення, якими усунув недоліки, зазначені у Рішенні про коригування, зокрема: 1) Акт надання послуг №0108-5 від 08.08.2024 р., 2) ЕМД 24UA07U0 від 30.04.2024 р.

Також надано пояснення щодо недоліків вказаних у п. 33 Рішення про коригування.

На свою Заяву з проханням скасувати в порядку ч. 9 ст. 55 МКУ рішення про коригування митної вартості, ТОВ «ОМЕГА» 18.09.2024 р. отримав відповідь №7.3-2/15-02/14/10021 від 10.09.2024 р. наступного змісту: «…з огляду на наведене вище, вважаємо прийняте рішення про визначення митної вартості товарів від 06.08.2024р. UA205050/2024/000169/2 таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, та не підлягає скасуванню.»

Не погодившись з вказаними діями позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

У постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Підставою для прийняття рішень № UA205050/2024/000160/2 від 22.07.2024р. та № UA205050/2024/000169/2 від 06.08.2024р. про коригування митної вартості товарів слугувало те, що у поданих позивачем документах виявлено розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів.

Суд зазначає, що тексти рішень митниці про коригування митної вартості товару не містять жодних відомостей про подібність товарів за поданою позивачем митною декларацією та про схожість умов поставок з товарами за МД №24UA95U0 від 19.07.2024 (рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000160/2 від 22.07.2024 року) та за МД №24UA79U0 від 06.08.2024 (рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2024/000169/2 від 06.08.2024 року).

В оскаржуваних рішеннях Волинська митниця зазначає лише про те, що джерелом інформації для прийнятих рішень стали певні митні декларації.

Між тим, відсутність доведеного поза розумним сумнівом факту подібності товару та умов імпорту не дозволяє використовувати рівні показники митної вартості товару.

Наведене підтверджується змістом Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 (далі - Правила №598), позаяк у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, текст оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/176, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

У постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №804/1755/17 міститься висновок, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Верховний Суд, проаналізувавши наведені норми права у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною 2 статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним митним органом за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Однак оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Крім того, жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність ввезених товарів в оскаржуваному рішенні також не зазначено та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

В свою чергу, документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було. А відтак, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованих товарів є недоведеним за правилами ч. 2 ст. 71 КАС України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.

Отже, у ході судового розгляду справи суд доходить висновку, що відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

Окрім того, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачем подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі № 804/1755/17.

З урахуваннями викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем подано до митниці пакети документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Критерії законності рішення (діяння, тобто волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч. 2 ст. 2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч. 2 ст. 77 КАС України.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд відзначає, що зміст та характер обраних владним суб`єктом юридичних та фактичних мотивів прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості товару, а також обсяг наявних у розпорядженні на момент вчинення управлінського волевиявлення доказів, не дозволяє визнати ці рішення правильними та обґрунтованими.

Статтею 264 МК України визначено, що відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта (ч. 10 ст. 264); митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом (ч. 11 ст. 264); у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (ч. 12 ст. 264).

Частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2024/000160/2 від 22.07.2024р. та № UA205050/2024/000169/2 від 06.08.2024р. Волинської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України є протиправними та підлягають скасуванню.

При ухваленні рішення суд враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано Договір про надання правової допомоги №110 від 02.01.2024 року укладений між ТОВ ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА (Клієнт) та Адвокатським бюро Лончак (Виконавець); Акт приймання-передачі наданих послуг №ЛО-0011 від 26.11.2024, згідно якого вартість послуг склала 5000,00 грн.; Платіжну інструкцію № 660638 від 03.12.2024 року; Додаткову угоду №10 до Договору про надання правової допомоги №110 від 02.01.2024 року; Свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю ЗП 001983; Ордер на надання правничої (правової) допомоги від 04.01.2024 року.

Положеннями ч.5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, при застосуванні приписів ч.5 ст.134 КАС України, суд відповідно до ч.5 ст.242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 22.11.2019 року по справі №820/5989/15, в якій зазначено про необхідність оцінки співмірності розміру судових витрат обставинам, викладеним у частині 5 статті 134 КАС України.

Дана справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до судового засідання.

Враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд дійшов висновку, що клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в частині стягнення на користь позивача 5000,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія Омега - Автопоставка (вул. Промислова, 1,смт Васищеве, Харківська обл., Харківський р-н, 62495, ) до Волинської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Призалізнична, буд.13, с. Римачі, Ковельський р-н, Волинська обл., 44350, ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2024/000160/2 від 22.07.2024р. Волинської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA205050/2024/000169/2 від 06.08.2024р. Волинської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Призалізнична, буд.13, с. Римачі, Ковельський р-н, Волинська обл., 44350, код) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія Омега - Автопоставка (вул. Промислова, 1,смт Васищеве, Харківська обл., Харківський р-н, 62495, ) сплачений судовий збір в розмірі 4654 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 75 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.