Справа № 240/4335/25
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/4335/25

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у надійні мені відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п. 9 та п.13 ч. 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" протравними;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 оформити мені з часу звернення відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 та п.13 ч. 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та видати відповідну довідку за формою згідно з Додатком № 6 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року.

В обґрунтування позову зазначає, що батько позивача є людиною з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного догляду; оскільки батьки розлучились, а сестра ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняла рішення виїхати за кордон, догляд за батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснює позивач; позивач має право на відстрочку з двох підстав (п. 9 та п.13 ч. 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"); за результатами розгляду заяви позивача про отримання відстрочки йому відповідач направив повідомлення від 20.01.2025 № 162 про відмову у наданні відстрочки.

Ухвалою від 24.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач не подав відзив на позовну заяву, передбаченого ст. 162 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, військовозобов`язаний ОСОБА_1 (а.с.8) 12.01.2025 надіслав відповідачу заяву про отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (а.с.22) від призову на військову службу під час мобілізації за результатами розгляду якої відповідач ухвалив рішення про відмову у наданні відстрочки, про що направив позивачу повідомлення від 20.01.2025 № 162 (а.с.20-21).

Відповідно до вказаного повідомлення, протоколом від 16.01.2025 № 3 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з наступних причин (підстав):

- згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, встановлено факт реєстрації актового запису про народження доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 );

- по ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - не підтверджено родинні відносини з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Є розбіжності у реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження.

Вважаючи протиправними рішення відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пунктів 9, 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 21 жовтня 1993 року

№ 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі Закон) та Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою КМ України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок № 560), в редакціях, чинних на час виникненням спірних правовідносин.

Статтею ст. 9 КАС України передбачено:

"1. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

2. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень."

В ст.77 КАС України зазначено:

«1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

2. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.»

Щодо підстав відмови "по ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 не підтверджено родинні відносини з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , є розбіжність у реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження", то суд зазначає, що з свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9) довідки про склад сім`ї (а.с.11), вбачається, що позивач є сином ОСОБА_3 . При цьому, в чому саме полягає розбіжність даних, відповідач не зазначає та доказів таких розбіжностей суду не надав. Як наслідок дане твердження суд вважає не підтвердженим та безпідставним.

Отже спірне рішення відповідача в частині відмови позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з вищевказаної підстави є протиправним, оскільки відповідач не доказав його правомірність, як то передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України.

В ст. 23 Закону зазначено:

«1. Не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:

…

9) зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду;

…

13) які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю;»

Для того, що мати відстрочку від призову під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону, позивач повинен бути зайнятим постійним доглядом за своїми батьком, який за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.

Пунктом 58 Порядку №560 встановлено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відповідно додатку 5 до Порядку №560, документами, які підтверджують право на відстрочку за п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону є, крім іншого, для особи, яка потребує постійного догляду, - довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Позивачем до позову додано довідку до акту огляду медико-соціальної експертної комісії (а.с.19), відповідно до якої його батько ОСОБА_3 має ІІ групу інвалідності, яка встановлена до 13.09.2025, і в якій не зазначено висновок, що ОСОБА_3 потребують постійного догляду. Вказана довідка також надавалось відповідачу разом із заявою про отримання відстрочки (а.с.22)

Позивачем не надано суду висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що батько позивача потребує постійного догляду.

Також з матеріалів справи не вбачається, що таки документи надавалися позивачем відповідачу разом із заявою про отримання відстрочки (а.с.22).

Щодо доданого позивачем до позову Додатку 8 до Порядку (а.с.12), то суд його до уваги не приймає, оскільки відповідно до додатку 5 до Порядку №560 акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду є документом, який підтверджують право на відстрочку за п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону для особи, яка зайнята постійним доглядом за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), а не для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворим батьком.

Таким чином позивачем не доведена та обставина, що він має право на відстрочку від призову під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону.

Щодо відмови позивачу у наданні відстрочки на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону, то відстрочка за цим пунктом, як було зазначено вище, надається військовозобов`язаним, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Відповідно додатку 5 до Порядку №560, документами, які підтверджують право на відстрочку за п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону є, крім іншого, для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи, - один із таких документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.

Позивачем не надано суду довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.

Також з матеріалів справи не вбачається, що таки документи надавалися позивачем відповідачу разом із заявою про отримання відстрочки (а.с.22).

Як встановлено судом, однією з підстав відмови у наданні відстрочки позивачу було те, що батько позивача має доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 172 Сімейного кодексу України, дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Частиною 1 ст. 202 Сімейного кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Те, що сестра позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняла рішення, як зазначено в позові, виїхати за кордон, не є тією обставиною, яка свідчить про відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати свого батька ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу, що згідно доданого до позову паспорта ОСОБА_3 (а.с.14-15), в ньому зазначені діти:

- дочка ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- син ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- син ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- син ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

- дочка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Отже позивачем не доведена та обставина, що він має право на відстрочку від призову під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону.

Таким чином, перевіривши в межах доводів позовної заяви спірне рішення (відмову на відповідність приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає, що вони прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог та приписи ст. 139 КАС України, понесені позивачем судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1073,60 грн (а.с.10), не підлягають стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк