Справа № 380/5665/25
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2025-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 рокусправа № 380/5665/25
Львівський окружний адміністративний суд у складі

головуючої судді Лунь З.І.

секретар судового засідання Бугрінова Е.В.

за участю представників

позивача адвокат Михальчишин Н.Л.

відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засідання, в порядку, визначеному статтями 264-265 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-австрійське підприємство «Галінвест» до Львівської міської ради про визнання протиправним та нечинним акта.

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-австрійське підприємство «ГАЛІНВЕСТ» (місцезнаходження: 79019, м. Львів, вул. Стара, 3, ) звернулося до суду з позовом до Львівської міської ради (місцезнаходження: 79008, м. Львів, площа Ринок, 1, ), в якому просить суд визнати протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»» в частині встановлення у додатку до вказаної ухвали ставки земельного податку для юридичних осіб за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), з видом цільового призначення 03 «Земельні ділянки громадської забудови (земельні ділянки, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування)» для всіх підрозділів з кодом 03 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки; встановлення у додатку до вказаної ухвали ставки земельного податку для юридичних осіб за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), з видом цільового призначення 11 «Земельні ділянки промисловості (земельні ділянки, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд)» для всіх підрозділів з кодом 11 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що, застосувавши критерій повноти інформації у відомостях з Державного земельного кадастру для встановлення ставок земельного податку, Львівська міська рада діяла не у відповідності до закону, чим порушила ст. 143 Конституції України.

Також, як вважає позивач, відповідач допустив порушення принципів податкового законодавства, встановлених п. 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, зокрема принцип рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації та нейтральності оподаткування.

Львівська міська рада, встановлюючи ставки податку, залежно від повноти відомостей Державного земельного кадастру, на думку позивача, не врахувала, що відомості Державного земельного кадастру, належать до однієї із підстав для нарахування земельного податку (п.286.1 ст. 286 Податкового кодексу України) і не є обов`язковими до врахування при встановленні ставок податку, чим порушено правила Податкового кодексу України щодо встановлення ставок податку.

Ухвалою від 26.03.2025 суд постановив відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження, відповідно до вимог ст.ст.264-265 КАС України.

На виконання вимог ухвали суду від 26.03.2025, Львівською міською радою опубліковано оголошення про оскарження ухвали Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»» в частині встановлення у додатку до вказаної ухвали ставки земельного податку для юридичних осіб за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), з видом цільового призначення 03 «Земельні ділянки громадської забудови (земельні ділянки, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування)» для всіх підрозділів з кодом 03 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки; встановлення у додатку до вказаної ухвали ставки земельного податку для юридичних осіб за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), з видом цільового призначення 11 «Земельні ділянки промисловості (земельні ділянки, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд)» для всіх підрозділів з кодом 11 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки, відповідно до вимог статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України.

На виконання ухвали суду про відкриття провадження у справі представник відповідача 21.04.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що визначивши відсоткову ставку земельного податку в розмірі, який не перевищує розмір відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, передбачений ст. 274 Податкового кодексу України, Львівська міська рада діяла в межах власної компетенції та в спосіб, передбачений законом, реалізувала повноваження, прямо закріплені статтями 19, 143 та 144 Конституції України.

Також, заперечуючи наявність у позивача права постійного користування земельною ділянкою (кадастровий номер :03:001:0067) площею 0,66 га на підставі державного акту на право користування землею, серії Б №039434, зареєстрованого 24.07.1993 за №9 та земельною ділянкою (кадастровий номер :08:007:0122) площею 1,63 га на підставі державного акту на право користування землею, серії ЛВ №40807010, виданого 10.06.1994, на думку відповідача, у позивача відсутнє порушене право. На підставі вищенаведеного представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

05.05.2025 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, до якого долучено ухвалу Львівської міської ради № 6117 від 02.04.2025 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 "Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку".

Також представник відповідача 05.05.2025 подав клопотання про зупинення розгляду справи, в якому вказав, що 04.02.2022 Львівська міська рада звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом (у редакції заяви про зміну предмета позову від 12.07.2022) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-австрійське підприємство "Галінвест", Державного реєстратора відділу "Центру надання адміністративних послуг" Солонківської сільської ради Живко М. О. і Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсним і скасування Державного акта на право користування землею від 24.07.1993 серії Б № 039434; скасування в Державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,66 га, кадастровий номер :03:001:0067; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 із закриттям розділу; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права постійного користування спірною земельною ділянкою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; скасування державної реєстрації права приватної власності ТОВ "СУАП "Галінвест" на об`єкт нерухомого майна промислово-продовольчий торговий центр на вул. Старій, 3 у м. Львові, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060 з одночасним припиненням права приватної власності Товариства на спірний торговий центр. Відтак у провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/305/22. Вважає, що після набрання рішенням у справі №914/305/22 законної сили буде встановленою обставина відсутності права постійного користування земельною ділянкою (кадастровий номер :03:001:0067) площею 0,66 га у ТзОВ «СУАП «ГАЛІНВЕСТ», що в свою чергу матиме значення для правильного вирішення спору у справі №380/5665/25. Так, за відсутності у ТзОВ «СУАП «ГАЛІНВЕСТ» права постійного користування земельними ділянками, буде відсутнє і саме порушення такого права позивача оскаржуваною ухвалою Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку» в оскаржуваній частині. Просив зупинити провадження у справі №380/5665/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №914/305/22.

Представниця позивача 07.05.2025 звернулася до суду із запереченням на означене клопотання відповідача. Вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 14.05.2025 суд постановив у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовити.

17.05.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі з тих підстав, що позивач, стверджуючи про порушення радою через прийняття оскаржуваної ухвали принципу рівності платників податків і обґрунтовуючи підстави позову, покликається на рішення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.02.2025 року у справі № 63/4-03-26-2025, зазначаючи, що це є чи не єдиний доказ. При цьому, відповідач вважає, що означене рішення Антимонопольного комітету зараз є предметом спору в Господарському суді Львівської області у справі №914/1333/25, провадження у якій відкрито 02.05.2025.

Представниця позивача 18.05.2025 звернулася до суду із запереченням на означене клопотання відповідача. Вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 18.05.2025 суд постановив у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі №380/5665/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №914/1333/25 - відмовити.

Інших заяв по суті справи сторонами суду не надано.

Ухвалою суду від 14.05.2025 суд закрив підготовче провадження та перейшов до судового розгляду справи по суті.

Представниця позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд встановив таке.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-австрійське підприємство «ГАЛІНВЕСТ», (далі також ТзОВ «СУАП «ГАЛІНВЕСТ») зареєстроване як юридична особа Код . Місцезнаходження: 79019, м. Львів, вул. Стара, 3.

ТзОВ «СУАП «Галінвест» має право постійного користування земельною ділянкою (кадастровий номер :03:001:0067) площею 0,66 га на підставі державного акту на право користування землею, серії Б №039434, зареєстрованого 24.07.1993 за №9.

Згідно з відомостями з Державного земельного кадастру місце розташування земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:0067): Львівська область, м.Львів, площа Князя Осмомисла. Цільове призначення 03.08 Для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування.

Також ТзОВ «СУАП «Галінвест» має право постійного користування земельною ділянкою (кадастровий номер :08:007:0122) площею 1,63 га на підставі державного акту на право користування землею, серії ЛВ №40807010, виданого 10.06.1994.

Згідно з відомостями з Державного земельного кадастру місце розташування земельної ділянки (кадастровий номер :08:007:0122): Львівська область, м.Львів, вулиця Земельна в Північному промвузлі. Цільове призначення 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промислововсті.

04.07.2024 Львівською міською радою прийнято ухвалу №4967 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»», відповідно до якої ставка земельного податку для всіх підприємств з кодами: 02; 03; 04; 06; 07; 08; 10; 11; 12; 13; 14 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) становить 12% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки у 2025 році.

Відповідно до п. 3 оскаржуваної ухвали така набирає чинності з 01.01.2025.

Відтак ТзОВ «СУАП «Галінвест» відноситься до платників земельного податку за земельну ділянку (кадастровий номер :03:001:0067, площа 0,66 га, місце розташування: Львівська область, м.Львів, площа Князя Осмомисла, цільове призначення 03.08 Для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування) та земельну ділянку (кадастровий номер :08:007:0122, площа 1,63 га, місце розташування: Львівська область, м.Львів, вулиця Земельна в Північному промвузлі, цільове призначення 11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промислововсті), якими володіє ТзОВ «СУАП «Галінвест» на праві постійного користування.

Також ТзОВ «СУАП «Галінвест» належить до осіб, щодо яких застосовано ухвалу Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»»

в частині встановлення ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), для юридичних осіб за земельні ділянки з видом цільового призначення для категорії земель 03 «Земельні ділянки громадської забудови (земельні ділянки, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування)» для всіх підрозділів з кодом 03 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки;

в частині встановлення ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), для юридичних осіб за земельні ділянки з видом цільового призначення для категорії земель 11 «Земельні ділянки промисловості (земельні ділянки, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд)» для всіх підрозділів з кодом 11 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає, що наявні підстави для визнання протиправною та нечинною ухвали Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»» у відповідних частинах стосовно ТзОВ «СУАП «Галінвест», тоді як Львівська міська рада вважає оскаржувану ухвалу законною, при прийнятті якої Львівська міська рада діяла в межах власної компетенції та в спосіб передбачений законом. Наведене і зумовило позивача звернутись до суду з даним позовом.

Оцінюючи спірні правові відносини, суд керується таким.

Статтею 143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Відповідно до пункту 8.3 статті 8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Пунктом 12.3 ст.12 Податкового кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Статтею 10 Податкового кодексу України визначено, що до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю, крім земельного податку за лісові землі).

Підпунктами 12.3.1 та 12.3.2 пункту 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України визначено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Відповідно до п. 12.4 ст. 12 Податкового кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад, військових адміністрацій та військово-цивільних адміністрацій щодо податків та зборів належать: встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом; визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу; прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Відповідно до п. 12.4.5 ст. 12 Податкового кодексу України, надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо виділених земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) на підставі рішень органу місцевого самоврядування з наданням копій таких документів:

документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (паспорта громадянина);

реєстраційного номера облікової картки платника податків;

кадастрового плану земельної ділянки з проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

сертифіката на право на земельну частку (пай) (за наявності).

Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 12.4.6 ст. 12 Податкового кодексу України, надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.

Пунктом 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України визначено, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг або про внесення змін до таких рішень є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Пунктом 274.2 ст. 274 Податкового кодексу України визначено, що ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форм власності).

Пунктом 271.1 ст. 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.

Пунктом 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є:

а) дані державного земельного кадастру;

б) дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

в) дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю);

г) дані сертифікатів на право на земельні частки (паї);

ґ) рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв);

д) дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї);

е) дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, земельну частку (пай), відомості про які відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, нарахування податку фізичним особам здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування".

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі подання платником податку до контролюючого органу правовстановлюючих документів на земельну ділянку, відомості про яку відсутні у базах даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними та юридичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом інформації про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Статтею 4 Податкового кодексу України визначено, що податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу. Також визначено, що податкове законодавство України ґрунтується на принципах, зокрема: нейтральність оподаткування - установлення податків та зборів у спосіб, який не впливає на збільшення або зменшення конкурентоздатності платника податків.

Відповідно до підпунктів 14.1.72 та 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності:

на праві постійного користування;

на умовах оренди.

Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до додатку 1 оскаржуваної ухвали для категорії земель 03 «Земельні ділянки громадської забудови (земельні ділянки, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування)» для всіх підрозділів з кодом 03 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) встановлено ставку податку (відсотків нормативної грошової оцінки) за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для юридичних осіб на рівні 12 відсотків.

Згідно з додатком 1 оскаржуваної ухвали для категорії земель 11 «Земельні ділянки промисловості (земельні ділянки, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд)» для всіх підрозділів з кодом 11 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) встановлено ставку податку (відсотків нормативної грошової оцінки) за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження) для юридичних осіб на рівні 12 відсотків.

В абзаці 5 приміток додатку 1 ухвали Львівської міської ради від 04.07.2024 №4967 зазначено: «За земельні ділянки, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, а також у разі, якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, ставка податку встановлюється для фізичних осіб у розмірі 1 відсотка від їх нормативно-грошової оцінки, для фізичних осіб підприємців та юридичних осіб у розмірі 3 відсотки від їхньої нормативно-грошової оцінки».

Надалі, ухвалою Львівської міської ради № 6117 від 02.04.2025 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 "Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку"» (після відкриття провадження у справі) викладено абзац 5 у наступній редакції «За земельні ділянки, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, а також у разі, якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельних ділянок, які не перебувають у постійному користуванні, ставка податку встановлюється у розмірі 3 відсотки від їхньої нормативно-грошової оцінки».

У питанні доведеності обставин справи у сукупності з іншими, враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 17 січня 2022 року в справі № 640/9593/20: «рішення міської ради стосовно плати за землю перебувають у площині законодавства про захист економічної конкуренції», суд також ураховує рішення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.02.2025 у справі 63/4-03-26-2025 з огляду на таке:

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26 листопада 1993 року № 3659-XII (далі - Закон №3659-XII) до основних завдань Антимонопольного комітету України належить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема, в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Частиною четвертою статті 20 Закону №3659-XII встановлено, що органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані погоджувати з Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями проекти нормативно-правових актів та інших рішень, які можуть вплинути на конкуренцію, зокрема щодо створення суб`єктів господарювання, встановлення і зміни правил їх поведінки на ринку, або такі, що можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції на відповідних ринках, а також одержувати дозвіл Антимонопольного комітету України на концентрацію у випадках, передбачених законом.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» № 2210-ІІІ від 11.01.2001 (далі - Закон № 2210-ІІІ), економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Частиною першою статті 2 Закону №2210-ІІІ встановлено, що цим Законом регулюються відносини органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю із суб`єктами господарювання; суб`єктів господарювання з іншими суб`єктами господарювання, із споживачами, іншими юридичними та фізичними особами у зв`язку з економічною конкуренцією.

Антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції (частина перша статті 15 Закону №2210-ІІІ).

З аналізу наведених вище норм права слідує, що у разі прийняття нормативно-правових актів, які можуть вплинути на конкуренцію, органи місцевого самоврядування зобов`язані погоджувати відповідні проєкти з Антимонопольним комітетом чи його територіальними відділеннями. При установленні податків та зборів слід дотримуватись як принципів податкового законодавства, зокрема шляхом встановлення таких податків і зборів та їх розмірів, які б не мали впливу на конкурентоздатність платників податків, так і вимог Закону №2210-ІІІ, яким чітко встановлено поширення його норм і на відносини між органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання.

При цьому сама лише можливість настання негативних наслідків для конкуренції є достатньою умовою визнання дій, передбачених частинами першою та другою статті 15 Закону № 2210-ІІІ, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

20.02.2025 Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України у справі № 63/4-03-26-2025 прийнято рішення, яким визнано «дії Львівської міської ради, які полягають у прийнятті Ухвали від 04.07.2024 №4967 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 №1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку « (Додаток 1), яка набрала чинності з 01.01.2025 і якою встановлені різні ставки із сплати земельного податку для юридичних та фізичних осіб по однаковому коду 02.01, а також різні ставки із сплати земельного податку по кодам 02;03;04;06;07;08;10;11;12;13;14, де юридичні особи та фізичні особи-підприємці в залежності від того чи внесена до відомостей Державного земельного кадастру інформація про земельні ділянки та якщо відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель, сплачуватимуть земельний податок за різними ставками, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене пунктом 3 статті 50 та абзацом восьмим частини другої статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції», внаслідок якої окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання створюються несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами.

Як видно з рішення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.02.2025 у справі № 63/4-03-26-2025 підтверджено дискримінаційність у діях Львівської міської ради при прийнятті оскаржуваної ухвали від 04.07.2024 №4967.

За наслідками дослідження змісту рішення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 20.02.2025 у справі № 63/4-03-26-2025 та ухвали Львівської міської ради № 6117 від 02.04.2025 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 "Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку"» суд дійшов висновку, що указана ухвала Львівської міської ради № 6117 від 02.04.2025 не змінює в повному обсязі абзац 5 приміток додатку 1 ухвали Львівської міської ради від 04.07.2024 №4967, а натомість в такій збережено встановлення різних ставок земельного податку за додатковими критеріями (в залежності від того чи внесена до відомостей Державного земельного кадастру інформація про земельні ділянки), які ставлять у нерівне становище суб`єктів господарювання та можуть призвести до обмеження конкуренції.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновків, що Податковий кодекс України не містить критерію встановлення ставок податку в залежності від того чи внесена до відомостей Державного земельного кадастру інформація про земельні ділянки.

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України відомості Державного земельного кадастру належать до одних із підстав для нарахування земельного податку і не відносяться до критеріїв, обов`язкових до врахування при встановленні ставок податку.

Отже, відповідач, застосувавши критерій повноти інформації у відомостях з Державного земельного кадастру для встановлення ставок земельного податку, діяв не у відповідності до закону, порушив принципи податкового законодавства, встановлені пунктом 4.1 ст.4 Податкового кодексу України рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації та нейтральності оподаткування.

Рішення органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке приймається на підставі, за правилами й на виконання відповідних приписів Податкового кодексу України та оприлюднюється у встановленому цим Кодексом порядку.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 10 грудня 2021 року по справі №0940/2301/18.

Ст. 264 КАС України визначено особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень. Зокрема, визначено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ в тому числі щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Стосовно тверджень відповідача про відсутність у позивача порушеного оскаржуваною ухвалою права.

Львівська міська рада заперечує наявність у позивача права постійного користування земельною ділянкою (кадастровий номер :03:001:0067) площею 0,66 га на підставі державного акту на право користування землею, серії Б №039434, зареєстрованого 24.07.1993 за №9 та земельною ділянкою (кадастровий номер :08:007:0122) площею 1,63 га на підставі державного акту на право користування землею, серії ЛВ №40807010, виданого 10.06.1994.

Вказане обґрунтовує тим, що в пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 суд зробив висновок про те, що підставою набуття земельної ділянки у власність (користування) із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності (користування) на земельну ділянку. Такий акт лише посвідчував відповідне право та не мав самостійного юридичного значення. Львівська міська рада не приймала рішень про надання Товариству земельних ділянок, яким в подальшому були присвоєні кадастрові номери :03:001:0067 та :08:007:0122.

Станом на сьогодні Львівська міська рада захищає своє порушене право власника земельної ділянки в судовому порядку справа №914/305/22.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Частиною 1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

За змістом норм ЦК України, майнові права виникають з дати їх державної реєстрації.

Відповідно до абз.1-2 ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей про речові права, обтяження речових прав, що містяться в цьому реєстрі.

Як встановив суд, державна реєстрація права постійного користування земельною ділянкою :03:001:0067 за ТзОВ «СУАП «ГАЛІНВЕСТ» здійснена 24.12.2020; державна реєстрація права постійного користування земельною ділянкою :08:007:0122 за ТзОВ «СУАП «ГАЛІНВЕСТ» здійснена 24.03.2017.

Суд встановив, що державну реєстрацію припинення права постійного користування означеними земельними ділянками за ТзОВ «СУАП «ГАЛІНВЕСТ» не проведено.

Тому, відомості про те, що означені земельні ділянки належать позивачу на праві постійного користування вважаються достовірними і .можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Відтак, твердження відповідача про відсутність у позивача порушеного оскаржуваною ухвалою права є хибними.

Отже, ТзОВ «СУАП «ГАЛІНВЕСТ» мав право оскаржити ухвалу Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»» у відповідних частинах стосовно ТзОВ «СУАП «Галінвест».

Стосовно твердження відповідача про відсутність у позивача доказів, як-от: податкові декларації, банківські документи, на підтвердження того, що позивач є платником земельного податку, то суд вважає таке необґрунтованим, оскільки на позивача покладено такий обов`язок (по сплаті земельного податку) за замовчуванням відповідно до Закону, а саме згідно з ст. 270 Податкового кодексу України.

Стосовно твердження відповідача, що ухвалою Львівської міської ради №6117, від 02.04.2025 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 №1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку» (далі також ухвала №6117) виправлено помилку та зрівняно у правах відповідних постійних користувачів земельними ділянками, то суд зазначає таке.

В оскаржуваній ухвалі абзац 5 розділу «Примітки» викладено так: «За земельні ділянки, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, а також у разі, якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, ставка податку встановлюється для фізичних осіб у розмірі 1 відсотка від їх нормативно-грошової оцінки, для фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб - у розмірі 3 відсотків від їхньої нормативно-грошової оцінки».

02.04.2025 ухвалою Львівської міської ради №6117 внесено зміни у додаток ухвали №1076 та викладено у новій редакції розділ «Примітки», а саме абзац 5: «За земельні ділянки, інформація про які внесена до відомостей Державного земельного кадастру, а також у разі, якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код класифікації видів цільового призначення земель для земельних ділянок, які не перебувають у постійному користуванні, ставка встановлюється в розмірі 3 відсотків від їхньої нормативно-грошової оцінки».

Порівнюючи зміст абзацу 5 розділу «Примітки» як оскаржуваної ухвали, так і ухвали №6117, суд дійшов висновку, що дискримінація платників земельного податку, а саме встановлення різних ставок із сплати земельного податку по кодам 02;03;04;06;07;08;10;11;12;13;14, де юридичні особи та фізичні особи-підприємці в залежності від того чи внесена до відомостей Державного земельного кадастру інформація про земельні ділянки та якщо відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель, - не усунута.

Таким чином, твердження відповідача, що ухвалою Львівської міської ради №6117 виправлено помилку та зрівняно у правах відповідних постійних користувачів земельними ділянками, суд відхиляє.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності дій вчинених при прийнятті оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що позов слід задовольнити повністю.

Зазначене вище є підставою для висновку, що слід визнати протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»»:

в частині встановлення ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), для юридичних осіб за земельні ділянки з видом цільового призначення для категорії земель 03 «Земельні ділянки громадської забудови (земельні ділянки, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування)» для всіх підрозділів з кодом 03 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки;

в частині встановлення ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), для юридичних осіб за земельні ділянки з видом цільового призначення для категорії земель 11 «Земельні ділянки промисловості (земельні ділянки, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд)» для всіх підрозділів з кодом 11 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки, з огляду на її невідповідність принципам податкового законодавства, передбаченим пунктом 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, а саме рівності усіх платників перед законом та недопущення проявів податкової дискримінації, нейтральності оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з наявного у матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Відтак, ураховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 2422,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 264, 265 КАС України, суд

в и р і ш и в :

адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-австрійське підприємство «ГАЛІНВЕСТ» (місцезнаходження: 79019, м. Львів, вул. Стара, 3, ) до Львівської міської ради (місцезнаходження: 79008, м. Львів, площа Ринок, 1, ) про визнання протиправним та нечинним акта задовольнити повністю.

Визнати протиправною та нечинною ухвалу Львівської міської ради №4967 від 04.07.2024 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 08.07.2021 № 1076 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати земельного податку»» в частині встановлення у додатку до вказаної ухвали ставки земельного податку для юридичних осіб за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), з видом цільового призначення 03 «Земельні ділянки громадської забудови (земельні ділянки, які використовуються для розміщення громадських будівель і споруд (готелів, офісних будівель, торговельних будівель, для публічних виступів, для музеїв та бібліотек, для навчальних та дослідних закладів, для лікарень та оздоровчих закладів), інших об`єктів загального користування)» для всіх підрозділів з кодом 03 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки; встановлення у додатку до вказаної ухвали ставки земельного податку для юридичних осіб за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження), з видом цільового призначення 11 «Земельні ділянки промисловості (земельні ділянки, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд)» для всіх підрозділів з кодом 11 за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності; громадських організацій осіб з інвалідністю України, їхніх підприємств (об`єднань); релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством України порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових будівель) на рівні 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Зобов`язати Львівську міську раду невідкладно після набрання рішенням суду законної сили опублікувати резолютивну частину рішення суду про визнання нормативно-правого акта протиправним та нечинним у виданні, в якому було офіційно оприлюднено нормативно-правовий акт.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради (місцезнаходження: 79008, м. Львів, площа Ринок, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-австрійське підприємство «ГАЛІНВЕСТ» (місцезнаходження: 79019, м. Львів, вул. Стара, 3, ) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.06.2025.

Суддя Лунь З.І.