Справа № 240/11991/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/11991/24

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника відділу Ходаківського Є.В. від 07.06.2024 року № 043094 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що згідно акту серії АР № 021494 від 09.04.2024 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт інспектором зазначено про виявлене під час перевезення порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: внутрішні перевезення виконувались без товарно-транспортної накладної (далі по тексту ТТН) або іншого визначеного законодавством документа на вантаж, в результаті чого було застосовано адміністративно-господарський штраф згідно оскарженої постанови.

Однак, на думку позивача, такий штраф застосовується до автомобільних перевізників, які на комерційній основні здійснюють перевезення пасажирів або вантаж транспортними засобами, тоді як в орендованому ним транспортному засобі марки DAF д.н.з. НОМЕР_1 було перевезено його власний вантаж (овочі), придбаний у м.Рівне у фізичних осіб - підприємців, що підтверджується відповідними накладними.

Ухвалою суду від 01.07.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідач у відзиві на позов заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні.

Зазначає, що згідно Закону України "Про автомобільний транспорт" в редакції, що діяла на день перевірки, автомобільний перевізник зобов`язаний оформлювати ТТН незалежно від того, чи надає він послугу, чи перевозить вантаж для власних потреб, відтак відсутність обов`язку оформлювати ТТН має місце тільки у випадку перевезення вантажу для власних потреб та за власний рахунок фізичною особою.

Ухвалою суду від 27.08.2024 року за відповідною заявою позивача вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскарженої постанови відповідача до набрання законної сили судовим рішенням у цій адміністративній справі.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

01.01.2024 року між ФОП ОСОБА_2 (орендодавцем) та ФОП ОСОБА_1 (орендарем) було укладено договір оренди транспортних засобів за № 1, згідно якого орендар по акту приймання-передачі отримав від орендодавця спеціалізований вантажний сідловий тягач DAF XF 460 FT, VIN-код НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт серії НОМЕР_3 ), видане ТСЦ 1844 та спеціалізований напівпричіп фургон-рефрижератор SCHMITZ SKO 18,VIN-код НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) серії НОМЕР_6 ).

За направленням Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби безпеки на транспорті від 05.04.2024 року згідно відповідного графіку та за відповідними напрямками дороги було проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

09.04.2024 року під час перевірки транспортного засобу DAF д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , видане ТСЦ 1844, водій ОСОБА_3 , було виявлено, що внутрішні перевезення вантажів (продуктів харчування) виконувались без ТТН або іншого визначеного законодавством документа, що є порушенням статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Про виявлене порушення складено акт № 021494, на підставі якого постановою №043094 від 07.06.2024 року на позивача покладена відповідальність у вигляді сплати адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою та надавши на підтвердження перевезення власного вантажу накладні № № 205, 157 та 09/04 , за якими 09.04.2024 року він придбав у фізичних осіб-підприємців, відповідно, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 330 кг яблук, 146 кг капусти та 206 кг огірків, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон України № 2344-ІІІ).

Статтею 6 Закону № 2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення визначені статтею 48 Закону № 2344-III. Зокрема, цією статтею регламентовано, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до положень ст. 1 Закону № 2344-III товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 15 "Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок - № 1567) під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з положеннями статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи. Так, абзацом 3 частини 1 цієї статті визначено, що за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з цим під час здійснення перевезень у водія має бути товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж.

Крім того, наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджено "Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" (далі - Правила).

Відповідно до п. 11.1 цих Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Розділом І вказаних Правил визначено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Згідно з абзацом 2 пункту 11.1 Правил товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Таким чином, положеннями чинного законодавства визначений перелік документів, які повинні мати автомобільні перевізники та водії для здійснення внутрішніх перевезень, одним із яких є товарно-транспортна накладна, яку законодавець визначив як єдиний та основний документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом № 2344-ХІІІ та Правилами № 363.

Тому відсутність такого документа під час перевірки уповноваженим органом є підставою для притягнення перевізника до відповідальності, установленої абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III.

Виключенням з цього правила є лише випадки якщо перевезення здійснюється фізичною особою за рахунок власних коштів та для власних потреб (ст. 1 Закону № 2344-III).

Отже, законодавець чітко окреслив межі, за яких настає відповідальність, передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону 2344-III, тому саме у випадку відсутності товарно-транспортної накладної у паперовій та/або електронній формі або її обов`язкових реквізитів, для перевізника настають наслідки передбачені цією нормою у вигляді застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стосовно доводів позивача про те, що він не має статусу автомобільного перевізника відповідно до Закону № 2344-III і не є суб`єктом відповідальності за виявлене контролюючим органом порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, оскільки на момент проведення перевірки не надавав послуг вантажних перевезень, а перевезення, яке стало предметом оскарженої перевірки, здійснювалось на орендованому транспортному засобі власного вантажу для власних потреб, суд зазначає, що такі твердження позивача є помилковими.

За приписами статті 1 вказаного закону автомобільний перевізник - це фізична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами.

Тобто, вказаною нормою передбачено надання статусу автомобільного перевізника як для осіб, що здійснюють договірні перевезення, так і для осіб, які здійснюють перевезення для власних потреб.

Аналіз зазначеної норми дає підстави вважати, що перевезення на комерційній основі означає надання послуг, а перевезення за власний кошт - перевезення для власних потреб. При цьому, визначення особи перевізником не залежить від обраного та зареєстрованого ним КВЕД. Тобто, дія закону поширюється на фізичних чи юридичних осіб - автомобільних перевізників, які в процесі здійснення підприємницької діяльності перевозять вантаж для власних потреб чи надають послугу перевезення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою - підприємцем, основним видом діяльності якої за КВЕД є 46.38: оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними і молюсками. Інші зареєстровані види господарської діяльності 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 46.90 неспеціалізована оптова торгівля.

В накладних № № 205, 157 та 09/04 від 09.04.2024 року, які позивач надав в якості підтвердження придбання фруктів та овочів для власних потреб, покупцем вказано позивача як фізичну особу-підприємця, а не як фізичну особу.

Так само і договір оренди транспортного засобу укладався ОСОБА_1 з ФОП ОСОБА_2 як фізичною особою-підприємцем.

Наведені обставини та об`єм придбаного товару ставлять під обґрунтований сумнів доводи позивача щодо його придбання для власних потреб.

Таким чином, суд підсумовує, що наявність товарно-транспортної накладної в даному випадку мала бути обов`язковою.

Отже, покликаючись на обставини, які, на думку позивача, доводять його невинуватість у вчиненні порушення законодавства про автомобільний транспорт, позивач на підтвердження цих обставин не надав жодних доказів.

Суд дійшов висновку, що посадові особи Відділу державного нагляду (контролю) при проведені та оформленні результатів рейдової перевірки, при розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та накладення на позивача адміністративно-господарського штрафу за оскаржуваною постановою, діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений законом, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, неупереджено, добросовісно та розсудливо.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять пред`явлення позивачем зазначених у статті 48 цього Закону документів під час проведення перевірки, що в свою чергу свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови від 07.06.2024 року № 043094 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

23.06.25