Справа № 240/15696/25
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
про повернення позовної заяви
Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Гурін Д.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни про визнання протиправними дій та скасування рішення і постанов,
12.06.2025 до Житомирського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 , в якому просить:
- визнати рішення, дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівні у виконавчому провадженні №78103006 під час винесення постанов від 15.05.2025 про відкриття виконавчого провадження; про стягнення з боржника основні винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт коштів боржника, а також постанови від 16.05.2025 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника незаконними (неправомірними);
- визнати рішення, дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівні у виконавчому провадженні №78103103 під час винесення постанов від 15.05.2025 про відкриття виконавчого провадження; про стягнення з боржника основної винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а також постанови від 16.05.2025 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника незаконними (неправомірними);
Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви, враховуючи наступне.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлений інший порядок судового провадження.
Особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
За правилами частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Отже, якщо законом встановлений інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначений у розділі X Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Статтею 3 Закону №1404-VIII передбачений перелік рішень, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень іноземних судів; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.
Тобто, примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі документи, видані судами у передбачених законом випадках на виконання судових рішень, а також рішення інших органів.
Відповідно до частини 1 статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус особи як сторони у виконавчому провадженні.
Як вбачається з матеріалів, доданих до позовної заяви, предметом оскарження у даній справі є рішення, дії та постанови прийняті приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Євгенією Олегівною у рамках виконавчого провадження №78103006 від 15.05.2025, а саме: про відкриття виконавчого провадження; про стягнення з боржника основної винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт коштів боржника та постанову 16.05.2025 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію інші доходи боржника; постанови прийняті у рамках виконавчого провадження №78103103 від 15.05.2025 про відкриття виконавчого провадження; про стягнення з боржника основної винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову від 16.05.2025 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника щодо примусового виконання виконавчого листа №296/9704/24, виданого Корольовським районним судом м.Житомира від 16.01.2025 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії.
При цьому, позивач є боржником у вказаних виконавчих провадженнях, тобто, згідно положень статті 15 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" є стороною виконавчого провадження.
Разом з цим, за змістом частини 2 статті 74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Отже, виходячи із аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України "Про виконавче провадження", в порядку адміністративного судочинства підлягають вирішенню питання, пов`язані з примусовим виконанням постанов про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження та про накладення штрафу, тобто постанов, які є окремими виконавчими документами.
Питання правомірності прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про арешт коштів боржника повинно вирішуватися за загальними правилами, встановленими частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", тобто судом, який видав виконавчий документ.
З урахуванням вище наведеного, суд зазначає, що у даному випадку порядок судового оскарження вказаних дій та рішень приватного виконавця встановлений Цивільним процесуальним кодексом України.
Зокрема, відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з частиною 1 статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Враховуючи, що чинним законодавством встановлений інший порядок судового оскарження рішень приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.
Стосовно посилань позивача на норми частини 3 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України при зверненні до суду з даними вимогами, то суд вважає, що їх помилковими.
Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд (частина 3 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, у частині 3 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України йдеться не про загальні місцеві суди у будь-яких справах, а загальні місцеві суди, як адміністративні.
Відповідно до частини 6 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 293, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни про визнання протиправними дій та скасування рішення і постанов - повернути особі яка її подала.
Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Д.М. Гурін