Справа № 160/17563/25
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 червня 2025 р.Справа № 160/17563/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучугурна Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якій позивач просить суд:

визнати дії Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці в Дніпропетровській області при виготовленні інформаційної довідки №ПС/1/20791-24 від 22.11.2024, протиправними;

зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці при складанні оновленої довідки про шкідливі умови праці ОСОБА_1 : використати дані атестації робочого місця слюсаря КВП та А ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» від 27.05.2005 як аналогічного робочого місця цеху амофос Придніпровського хімічного заводу;

врахувати період роботи з 04.08.1980 по 10.06.1991 у цеху амофос Придніпровського хімічного заводу як з шкідливими умовами праці;

стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці в Дніпропетровській області на мою користь моральну шкоду 100000(сто тисяч) гривень.

Третьою особою у позовній заяві зазначено Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/17563/25 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), після одержання позовної заяви суд з`ясовує, серед іншого, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 17.08.2023 на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження АСВП № 72557370 по виконанню вимог виконавчого листа №932/2203/22 від 25.01.2023 виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, про зобов`язання Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (правонаступником якого є Південно-Східне міжрегіональне управління Держпраці),а саме скласти нову інформаційну довідку згідно трудової книжки позивача з урахуванням всіх шкідливих умов праці у період праці 04.08.1980 по 10.06.1991 на ПО ПХЗ цех «Амофос», після реконструкції цього підрозділу в ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», та з дотриманням встановлених чинними нормативно правовими актами вимог. Також в ухвалі Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2024 роз`яснено, що відповідно до третього абзацу рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2022 (справа №932/2203/22) під зобов`язанням ГУ Держпраці у Дніпропетровській області скласти нову інформаційну довідку згідно трудової книжки ОСОБА_1 з урахуванням всіх шкідливих умов праці у період праці 04.08.1980 по 10.06.1991 на ПО ПХЗ цех «АМОФОС» після реконструкції цього підрозділу в ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив», та з дотриманням встановлених чинним законодавством нормативно-правовими актами вимог розуміється: «зобов`язати ГУ Держпраці у Дніпропетровській області (правонаступником якого є Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці) скласти нову інформаційну довідку згідно трудової книжки ОСОБА_1 з урахуванням всіх шкідливих умов праці у період праці: з 27.07.1977 по 11.05.1978 на Придніпровському хімічному заводі; з 04.08.1980 по 10.06.1991 на Придніпровському хімічному заводі; з 30.05.1994 по 10.05.1998 та з 06.01.2000 по 28.09.2011 у ПАТ «Дніпроазот»; з дотриманням встановлених чинним законодавством нормативно-правовими актами вимог. На цей час Південно-східне міжрегіональне Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області виготовило Інформаційну довідку №ПС/1/20791-24 від 22.11.2024, що і інформаційна довідка №459/4.6-2 від 11.06.2019, а саме з тими самими невідповідностями Постанові Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337 та рішенню суду від 26.10.2022. А саме скасована рішенням Бабушкінського суду довідка 2019 року є абсолютно однаковою з Інформаційною довідкою №ПС/1/20791-24 від 22.11.2024 в частині моєї праці в цеху «Амофос», що оскаржувалось при розгляді справи в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року та скасовувалось в його рішенні на підставі цього. У зв`язку з тим, що в інформаційній довідці №ПС/1/20791-24 від 22.11.2024 знову період праці позивача в особливо шкідливому цеху «Амофос» представлений як з нормальними умовами, що досліджувалось судом та на підставі чого була скасована інформаційна довідка №459/4.6-2 від 11.06.2019, в 2022 році відділ примусового виконання рішень за виконавчим провадженням №72557370 від 17.08.2023 відмовив у прийнятті довідки №ПС/1/20791-24 від 22.11.2024 як належне виконання рішення Бабушкінського районного суду, на підставі використання Карт умов праці за 1994 р. в обох довідках. Та примусове провадження продовжується вже три роки. Наведені в позовній скарзі доводи свідчать про те що Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, після проголошення рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року (яке було залишене в силі в Апеляційному та Касаційному суді), та ухвали від 02 лютого 2024 року перешкоджає в одержанні достовірної інформаційної довідки про працю ОСОБА_1 в шкідливих умовах, затребуваних профпатологом для перевірки зв`язку захворювань та умов праці в яких він працював, не зважаючи на всі зусилля головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та позивача.

Таким чином, позивач уважає, що порушено його право на виконання судового рішення, що є невід`ємним правом на судовий захист.

З огляду на викладені у позовній заяві обставини, суд дійшов висновку, що фактично спірні правовідносини виникли у зв`язку із неналежним виконанням рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2024 у справі №932/2203/22, тобто справи, розглянутої місцевим судом у порядку Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно із частинами 1, 2 статті 18 ЦКП України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

Частинами 1, 2 статті 453-1 ЦПК України суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення в цивільних справах: 1) що виникають із трудових правовідносин; 2) що виникають із сімейних правовідносин; 3) щодо відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення; 4) щодо відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду; 5) щодо відшкодування моральної шкоди; 6) щодо захисту прав споживачів; 7) щодо захисту честі, гідності та ділової репутації; 8) в інших спорах немайнового характеру.

Стягувач може звернутися до суду із заявою, передбаченою частиною першою цієї статті, в разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження.

Згідно із частинами 3, 4 статті 453-1 ЦПК України у заяві обов`язково зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження.

Якщо боржником, який не виконує судове рішення, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд за письмовою заявою стягувача та за умови відкриття виконавчого провадження зобов`язує такого боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення незалежно від характеру спору.

Відповідно до частин 1-4 статті 453-2 ЦПК України суд розглядає заяву про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 453-1 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні за правилами статті 450 цього Кодексу.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання боржником відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника боржника, якщо боржник є юридичною особою.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень у цивільних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Зазначені норми ЦПК України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності відповідача, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у ЦПК України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ЦПК України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_1 позов у справі №160/17563/25 фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2024 у справі №932/2203/22.

Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та ЦПК України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Тобто, якщо позивач уважає, що відповідач не виконує рішення суду, зокрема, в цивільній справі, він повинен звертатися до суду, який ухвалив рішення, в порядку статей 453-1, 453-2 ЦПК України (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення).

З огляду на викладене, суд зазначає про те, що ця справа не підлягає розгляду окружним адміністративним судом за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Керуючись статтями 170, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із матеріалами позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.5 ст.170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Кучугурна