Справа № 640/2894/22
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2025 рокуСправа №640/2894/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Савченко А.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-медіка» до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення,
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід-медіка» до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними дій та скасування рішення, в якому позивач просить суд:
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.01.2022 року було відкрито провадження у справі №640/2894/22 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
15.02.2022 року від представника позивача до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи №640/2894/22.
15.04.2022 року до Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останнім було висловлено позицію, аналогічну викладеній в позовній заяві з зазнченням тотожних аргументів, та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позовній заяві як підстави для задоволення позову.
05.11.2022 року від представника відповідача до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява про долучення до матеріалів справи копію постанови Державнї митної служби України від 10.06.2022 року.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.
Справа № 640/2894/22 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
10.02.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченко А.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 року, прийнято матеріали справи №640/2894/22 та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
20.05.2020 року між ТОВ «Захід-медіка» (Покупець) та компанією «GBI&CLC OЬ» (Естонія, Продавець) укладено Контракт №170616Z, згідно розділу 1 якого Продавцем на умовах даного Договору може бути контрактний виробник, виробник або експортер продуктів, які замовляє для закупівлі «Покупець», а «Продавець» бажає вивести ці продукти на ринок України.
Згідно п.2.1 Контракту, у відповідності до цього договору, Продавець поставляє Покупцеві продукцію медичного призначення (далі по тексту Продукцію), Покупець має право на дистрибуцію і продаж на території України будь-яких доставлених, вироблених та/або експортованих Продавцем продуктів (далі за текстом Продукція), як це передбачено в Додатку, який формується до кожної поставки.
Для тлумачення умов міжнародної торгівлі використовуються правила «ІНКОТЕРМС» у редакції 2010 року, опубліковані Міжнародною Торговою Палатою і Віденська Конвенція в ООН про договори міжнародної купівлі - продажу товарів 1980 року (п. 2.3 Контракту)
Відповідно до пунктів 2.4 та 2.5 Контракту, ціни на Продукцію вказані в Додатку, який формується до кожної поставки. Ціни на Продукцію включають вартість продукту, пакувальних матеріалів, послуг з пакування в транспортну тару і маркування Продукції згідно обумовленим умовам.
Згідно п. 3.7 Контракту, платіж за продукцію повинен відбуватися шляхом 80%-ої передплати протягом 5 днів після відправлення продукції на підставі копії коносамента, або листа на платіж та подальшим погашенням решти 20% протягом 5 днів після митного очищення. Продавець повинен відправити Покупцеві замовлену продукцію не пізніше 45 днів з моменту отримання передплати.
На виконання умов контракту №170616Z від 20.05.2020 сторонами було укладено додаток 15 від 24.03.2021, згідно з яким було узгоджено найменування товару, його загальну кількість та вартість.
Крім того, згідно зі вказаним додатком, серед іншого, умови поставки: EXW; умови оплати: відтермінування оплати на 180 календарних днів.
30.06.2021 року, на виконання умов вищевказаного контракту, компанією «GBI&CLC OЬ» на адресу ТОВ «Захід-медіка» було виставлено рахунок-фактуру INVOICE №І30062021ZМ, в якому сторонами було погоджено номенклатуру товару та його кількість, а також зазначено, що умови поставки: EXW, умови оплати: відтермінування оплати на 180 календарних днів та загальна вартість 9244,27 доларів США.
У графі 36 МД № UA 100060/2021/429327 декларантом ТОВ «Захід-медіка» заявлено код 203 преференції зі сплати митних платежів (Тимчасово, протягом строку дії пункту 71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та пункту 96 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодекс України, товари (в тому числі лікарські засоби, медичні вироби та/або медичне обладнання), необхідні для виконання заходів, спрямованих на запобіганню виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемії гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення на митну територій України яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість).
29.10.2021 року з 12 год 00 хв до 15 год 45 хв було проведено митний огляд товару, який слідував у складі консолідованого вантажу, за результатами якого складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 29.10.2021 №UА 100060/2021/429327.
«У відповідності до статтей 256,257, 264 МКУ та ПКМУ № 450 від 21.05.2012 р., НМФУ № 651 30.05.2021 МД не може бути оформлена у митному відношенні, оскільки не виконано вимоги наказу Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2017 року № 122 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro, форми повідомлень, переліку відомостей, які зберігаються в ньому та режиму доступу до них», а саме: на момент подання МД декларація про відповідність відсутня у реєстрі ДЛС та неможливо застосувати ставку 7% на товар. На момент подання МД ставка ПДВ повинна складати 20%.»
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Скориставшись цим правом, підприємство задекларувало зазначені товари, а митниця випустила їх у вільний обіг за ЕМД №100060/2021/550481.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі МК України).
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1ст. 4 Митного кодексу України).
Згідно пункту 9 частини 8 статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі у вигляді кодів, про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу.
Частина третя статті 335 Митного кодексу України передбачає, що разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: 1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; 3) транспортні (перевізні) документи; 4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; 5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; 6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); 7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; 8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; 9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; 10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; 11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 статті 544 МК України митні органи забезпечують справляння митних платежів, контроль правильності обчислення, своєчасності та повноти їх сплати, застосування заходів щодо їх примусового стягнення у межах повноважень, визначених цим Кодексом, Податковим кодексом та іншими актами законодавства України.
Виконання функцій, пов`язаних із визначенням митної вартості лікарських засобів та медичних виробів, правильністю їх класифікації згідно з УКТ ЗЕД, визначенням країни походження та сертифікації, здійснюється при проведенні митного оформлення (митних формальностей) та заходів митного контролю зовнішньоекономічних операцій.
Відповідно до підпункту «в» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України ставка ПДВ в розмірі 7 % застосовується по операціях з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів, а також медичних виробів, які внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність, та дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію і застосування в Україні.
З аналізу викладеного вбачається, що операції з постачання на митній території України та /або ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та виробів медичного призначення підлягають оподаткуванню ПДВ за ставкою податку у розмірі 7% відповідно до пп. «в» п. 193,1 ст. 193 ПК України, за умови, що такі:
- дозволені для виробництва і застосування в Україні;
- внесені до Державного реєстру лікарських засобів;
-дозволені для надання на ринку та/або введення в експлуатацію i застосування в Україні;
-внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення або відповідають вимогам відповідних технічних регламентів, що підтверджується документом про відповідність.
При цьому, у разі, якщо при здійсненні операцій з постачання на митній території України та/або ввезення на митну територію України лікарських засобів /медичних виробів не дотримано хоча б однієї із зазначених умов, передбачених абз. 2 та 3 пп. «в» п. 193.1 ст. 193 ПК такі операції оподатковуються ПДВ у загальновстановленому порядку за ставкою 20%.
Відповідно до Закону України від 15.01.2015№124-VIII «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» документ про відповідність це декларація ( в тому числі декларація про відповідність), звіт, висновок, свідоцтво, сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь-який інший документ, що підтверджує виконання заданих вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.
Згідно зі статтею 25 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» оцінка відповідності вимогам технічних регламентів здійснюється у випадках і шляхом застосування процедур оцінки відповідності, які визначені в таких технічних регламентах.
Процедури оцінки відповідності вимогам технічних регламентів застосовуються виробниками, а у випадках, в яких згідно з відповідними технічними регламентами обов`язки виробників покладаються на імпортерів, розповсюджувачів або інших осіб, - імпортерами, розповсюджувачами чи іншими особами.
Виробники та інші особи, застосовують процедури оцінки відповідності вимогам технічних регламентів самостійно, а у випадках, визначених у технічних регламентах чи передбачених ними процедурах оцінки відповідності, - із залученням відповідних органів з оцінки відповідності.
Згідно статті 28 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності», у випадках, визначених у технічних регламентах, якими передбачене застосування процедур оцінки відповідності, виробник або уповноважений представник (від імені та під відповідальність виробника) повинен складати декларацію про відповідність. У декларації про відповідність заявляється про те, що виконання вимог, визначених у відповідних технічних регламентах, було доведено.
Відповідно до частин 2, 7 статті 28 Закону України від 15.01.2015 №124-VIII «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» у декларації про відповідність заявляється про те, що виконання вимог, визначених у відповідних технічних регламентах, було доведено та виробник шляхом складання декларації про відповідність бере на себе відповідальність за відповідність продукції вимогам, установленим у відповідних технічних регламентах.
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України від 15.01.2015 №124-VIII, продукція, що вводиться в обіг, надається на ринку або вводиться в експлуатацію, а згідно з деякими технічними регламентами також продукція, що виготовляється та/або вводиться в експлуатацію виробником для використання у власних цілях, повинна відповідати вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, крім випадків, визначених у статті 12 цього Закону та у відповідних технічних регламентах.
Правове регулювання обігу медичних виробів здійснюється відповідно до Технічного регламенту щодо медичних виробів, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 02.10.2013 №753 (далі - Технічний регламент №753).
Відповідно до Технічного регламенту №753, медичний виріб - це будь-який інструмент, апарат, прилад, пристрій, програмне забезпечення, матеріал або інший виріб, що застосовується як окремо, так і в поєднанні між собою (включаючи програмне забезпечення, передбачене виробником для застосування спеціально для діагностичних та/або терапевтичних цілей та необхідне для належного функціонування медичного виробу), призначені виробником для застосування з метою забезпечення діагностики, профілактики, моніторингу, лікування або полегшення перебігу хвороби пацієнта в разі захворювання, діагностики, моніторингу, лікування, полегшення стану пацієнта в разі травми чи інвалідності або їх компенсації, дослідження, заміни, видозмінювання або підтримання анатомії чи фізіологічного процесу, контролю процесу запліднення та основна передбачувана дія яких в організмі або на організм людини не досягається за допомогою фармакологічних, імунологічних або метаболічних засобів, але функціонуванню яких такі засоби можуть сприяти.
Відповідно до пункту 2 Технічного регламенту №753: 1) введення в експлуатацію - готовність медичного виробу до першого застосування за призначенням кінцевим користувачем та/або споживачем; 2) введення в обіг - це перша поява медичного виробу, крім медичних виробів, призначених для клінічних досліджень або оцінки характеристик, на ринку України з метою розповсюдження та/або застосування за призначенням незалежно від того, чи є цей медичний виріб новим чи повністю відновленим.
Відповідно до Закону України від 15.01.2015 №124-VIII «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» надання на ринку - будь-яке платне або безоплатне постачання продукції для розповсюдження, споживання та використання на ринку України в процесі здійснення господарської діяльності.
Підтвердження відповідності - видача документа про відповідність, яка грунтується на прийнятому після критичного огляду рішенні про те. що виконання заданих вимог було доведене.
Презумниія відповідності - припущення, яке визнається достовірним, поки не буде доведено інше, про те, що продукція, пов язаний з нею процес або метод виробництва чи інший об`єкт відповідає вимогам відповідного технічного регламенту, що визначені в ньому, а орган з оцінки відповідності відповідає спеціальним вимогам до призначених органів з оцінки відповідності (далі - призначений орган) чи визнаних незалежних організацій.
Відповідно до пункту 9 Технічного регламенту №753 введення в обіг та/або в експлуатацію медичних виробів дозволяється тільки в разі, коли вони повністю відповідають вимогам цього Технічного регламенту, за умови належного постачання, встановлення, технічного обслуговування та застосування за призначенням.
Відповідно до пункту 18 Технічного регламенту №753 для нанесення знаку відповідності технічним регламентам на медичні вироби, що відносяться до класу I (крім медичних виробів, виготовлених на замовлення або призначених для клінічних досліджень), виробник повинен дотримуватися процедури, зазначеної в додатку 8, і скласти декларацію про відповідність, що є необхідним для введення медичного виробу в обіг.
Відповідно до пункту 31 Технічного регламенту №753 будь-який виробник, який під власним іменем вводить медичні вироби в обіг, згідно з процедурами, зазначеними у пунктах 18 і 19 цього Технічного регламенту, зобов`язаний повідомити Держлікслужбі щодо свого місцезнаходження і надати перелік та опис відповідних виробів. Якщо виробник, який під власним іменем вводить в обіг медичні вироби, зазначені в абзаці першому цього пункту, не є резидентом України, він зобов`язаний призначити одного уповноваженого представника, відповідального за введення в обіг цих виробів на ринку України. Такий представник зобов`язаний повідомити Держлікслужбі щодо свого місцезнаходження і надати перелік та опис відповідних виробів.
Держлікслужба на підставі отриманої від виробників або їх уповноважених представників інформації забезпечує ведення Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів в обіг.
Виходячи з вищевикладеного, для віднесення певного виробу до медичних виробів виробникові або уповноваженому представникові виробника необхідно виконати процедури, встановлені Технічним регламентом №753, та скласти декларацію про відповідність, що є необхідним для введення медичного виробу в обіг в Україні.
Відповідно до підпунктів 5, 11 пункту 4 Положення про Державну службу України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.2015 №647, Держлікслужба формує та веде Реєстр осіб, відповідальних за введення в обіг медичних виробів та відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку ведення реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг, форми повідомлень, переліку відомостей, які зберігаються в ньому, та режиму доступу до них, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2017 №122, виключення інформації з Реєстру осіб здійснюється за наявності підстав, визначених у Технічному регламенті щодо медичних виробів.
Згідно з пунктом 71 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 20.03.2020 № 224 (далі Перелік) до переліку Медичних виробів, медичного обладнання та інших товарів, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, віднесено наступні вироби медичного призначення: «Ємності стерильні для відбору біологічного матеріалу», коди УКТЗЕД 3923, 3926, 7010.
Відповідно до Примітки 1 до Переліку коди згідно з УКТЗЕД наводяться у цьому переліку довідково. Основною підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, є відповідність таких товарів назві товару (медичного виробу, основного компонента), міжнародному непатентованому найменуванню (назві) лікарського засобу, які зазначені в переліку.
Згідно з Приміткою 2 до Переліку термін «медичні вироби означають медичні вироби, активні медичні вироби у значенні, наведеному в Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2013 р. № 753, Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 754, Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 755.
Відповідно до Примітки 3 до Переліку для віднесення товарів, зазначених у розділі «Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», до товарів, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування на додану вартість, повинно бути: подано декларацію про відповідність та нанесено на товар або на його упаковку, а також на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом, знак відповідності технічним регламентам згідно з правилами та умовами його нанесення, визначеними у Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженому постановою КМУ від 02.10.2013 № 754; або подано повідомлення Міністерства охорони здоров`я про введення в обіг та/або експлуатацію медичних виробів (медичних виробів для діагностики in vitro, активних медичних виробів, які імплантують), стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів, або повідомлення Державної служби з питань праці про введення в обіг засобів індивідуального захисту, стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів.
Згідно з вказаною декларацією встановлено, що її видано виробником GBI&CLC OU (Естонія) на товар «Ємності для збору калу Brise Plus» та «Ємності для збору сечі Brise Plus», виготовлені на підприємстві Jiangsu Kangjian Medical Apparatus Со., LТD.(Китай). Уповноважений представник виробника в Україні - ФОП « ОСОБА_1 .
Крім того, матеріали справи містять фотозображення товарів, що задекларовані за митною декларацією від 29.10.2021 №UА100060/2021/429327 та відповідно до яких вказані вироби мають маркування знаком відповідності Технічному регламенту.
Вказані обставини відповідачем визнаються.
При цьому суд бере до уваги, що відповідно до підпунктів 5, 11 пункту 4 Положення про Державну службу України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.2015 №647 саме Держлікслужба здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності, формує та веде Реєстр осіб, відповідальних за введення в обіг медичних виробів та виключає інформацію з Реєстру осіб за наявності підстав, визначених у Технічному регламенті щодо медичних виробів. Проте станом на час митного оформлення товару інформація щодо відповідності поставленого товару вимогам Технічного регламенту №753 з Реєстру не виключена.
Крім того, суд погоджується з твердженням позивача, що митний орган та його посадові особи не є суб`єктами, до повноважень яких належить визначення оцінки відповідності товару вимогам Технічного регламенту.
За змістом положень статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в Українському класифікаторі товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД). Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Таким чином, суд доходить висновку, що ТОВ «Захід-медіка» проведено вірну класифікацію товарів, поданих до митного оформлення, та надано чинний документ, що підтверджує відповідність товару Технічному регламенту щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженого постановою КМУ від 02.10.2013 року № 754, а отже митному органу були надані всі документи, що підтверджують відповідність товару критеріям до медичних виробів, передбачені підпунктом «в» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України.
У відповідності до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про мигну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що иідгверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 7 ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Митний орган, відмовляючи у прийнятті митної декларації, не встановив обгрунтованих підстав для відмови у митному оформленні товарів та протиправно не визнав митну вартість товарів, яка була заявлена позивачем.
Зі спірної картки відмови в прийнятті митної декларації вбачається, що підставою для відмови стала відсутність у реєстрі Держлікслужби саме декларації про відповідність Технічному регламенту щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженого постановою КМУ від 02.10.2013 року №754, на товари - ємності для біоматеріалів ТМ Brise Plus.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2017 № 122 затверджено Порядок ведення Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг, форми повідомлень, переліку відомостей, які зберігаються в ньому, та режиму доступу до них.
Даний наказ прийнято у 2017 ропі після проходження у встановленому порядку компанією «GBI&CLC OЬ». як виробником даних виробів, процедур відповідності Технічному регламенту щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженого постановою КМУ від 02.10.2013 року № 754. та після отримання виробником у 2016 році декларації про відповідність.
Разом з тим, даний наказ Міністерства охорони здоров`я України не містить строків внесення виробів медичного призначення до «Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг, форми повідомлень, переліку відомостей, які зберігаються в ньому, та режиму доступу до них», а також обов`язку вносити декларацію про відповідність Технічному регламенту щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженого постановою КМУ від 02.10.2013 року № 754, на товари - ємності для біоматеріалів TM Brise Plus.
Враховуючи, що декларація про відповідність Технічному регламенту на товари - ємності для біоматеріалів TM Brise Plus видана у 2016 році, то на цей момент ведення «Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення» вже було скасовано, а «Реєстру осіб, відповідальних за введення медичних виробів, активних медичних виробів, які імплантують, та медичних виробів для діагностики in vitro в обіг, форми повідомлень, переліку відомостей, які зберігаються в ньому, та режиму доступу до них» не існувало. Внесення виробів медичного призначення та інформації про уповноваженого представника, відповідального за введення даних виробів в обіг, здійснювалося виключно до вищевказаного «Журналу обліку інформації, що надходить до Держлікслужби України...», оскільки на момент видачі декларації про відповідність, відповідних реєстрів фактично не існувало, а товар був введений в обіг у встновленому порядку на підставі декларації про відповідність за результатом проходження процедур, передбачених Технічним регламентом щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженого постановою КМУ від 02.10.2013 року № 754.
Крім того, судом також враховується, що ТОВ «Захід-медіка» у 2019 році подавалась до Київської митниці митна декларація №125200/2019/611150 з застосуванням ставки ПДВ в розмірі 7%, а також з долученням вищевказаної декларації про відповідність Технічному регламенту. При цьому будь-яких труднощів у у митному оформленні аналогічних товарів не було.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, частина 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Інші доводи сторін не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в рішенні.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на положення вказаної статті та зважаючи на задоволення позовних вимог ТОВ «Захід-медіка» понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню на користь останнього у розмірі 2481,00 грн. шляхом стягнення цих коштів на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко