Справа № 380/24429/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року м. Львівсправа № 380/24429/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивачка) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (відповідач), в із урахуванням уточненого адміністративного позову від 14 січня 2025 року якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового розміру премії під час перерахунку грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 року по 08 червня 2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 08 червня 2023 року, а саме премій у належних відсоткових розмірах, установлених до проведення перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24, а саме 145% в розрахунковий період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, 180% в розрахунковий період січень 2022 року, 260% в розрахунковий період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року, 550% в розрахунковий період з 01 лютого 2023 року по 19 травня 2023 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24 відповідач здійснив перерахунок та виплату її грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 - 2023 років. Проте внаслідок проведеного перерахунку відповідач зменшив відсоткові розміри премії позивачки, а саме: зі 145% до 60% в розрахунковий період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року; зі 180% до 65% в розрахунковий період січень 2022 року; з 260% до 105% в розрахунковий період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року; з 550% до 245% в розрахунковий період з 01 лютого 2023 року по 19 травня 2023 року. Таку поведінку відповідача позивачка вважає протиправною, оскільки відповідач зменшив відсоткові розміри вже раніше виплаченої їй премії у період, коли вона припинила військову службу у відповідача, чим фактично погіршив умови оплати вже виконаної роботи. На переконання позивачки, чинне законодавство встановлює заборону приймати рішення з оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством. Крім того, позивачка стверджує, що має право на виплату перерахованих розмірів премії із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (далі Порядок № 44).

З огляду на викладене з метою захисту свого порушеного права позивачка звернулася з цим позовом до суду, який просить задовольнити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що зазначені позивачкою відсоткові розміри премії не відповідають дійсним обставинам справи у зв`язку з тим, що позивачка не надала жодного підтверджувального документа, а лише посилається у позові на незрозумілий запит та відповідь військової частини, які не долучені до матеріалів справи. Крім цього, позивачка в своєму позові посилається на порушення вимог Кодексу законів про працю України, однак на військовослужбовців цей Кодекс не поширюється у зв`язку з наявністю спеціального законодавства, а саме постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та наказу Міністра внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» від 03 березня 2018 року № 200.

Відповідач зазначає, що обраний позивачкою спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. Під час розгляду позовних вимог позивачки стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду у спосіб ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Також відповідач відзначає, що позивачку було звільнено з військової служби 29 лютого 2024 року, рішення суду у справі № 380/11530/24 виконано 24 жовтня 2024 року, водночас з цим позовом до суду позивачка звернулася лише 26 листопада 2024 року, тобто з пропуском місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

З огляду на вказане просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі чи, враховуючи те, що є рішення суду, яке набрало законної сили про той самий предмет і з тих самих підстав та/або позивачкою пропущений строк звернення до суду, залишити позов без розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 06 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою судді від 09 січня 2025 року позовну заяву після відкриття провадження у справі залишено без руху.

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року розгляд справи продовжено.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 в період з 08 листопада 2017 року по 29 лютого 2024 року проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, звільнена з військової служби 29 лютого 2024 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24 визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо здійснення розрахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки в період з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки в період з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, та на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив перерахунок грошового забезпечення позивачки за період з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, проте як видно із наявного у справі Перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24 зменшив відсоткові значення розмірів премії, а саме:

- з 145% до 60% за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року;

- з 180% до 65% за січень 2022 року;

- з 260% до 105% за період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року;

- з 550% до 245% за період з 01 лютого 2023 року по 19 травня 2023 року.

Позивачка не погоджуючись із такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, звернулася з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо зменшення відсоткових значень розмірів премії за період з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року після перерахунку грошового забезпечення позивачки на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Статтею 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 березня 2018 року № 200 (далі Інструкція № 200).

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції № 200 грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Преміювання осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, унормовано розділом XVII Інструкції № 200.

За змістом приписів пунктів 1 - 6 розділу XVII Інструкції № 200 командири (начальники) військових частин Національної гвардії України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби.

Преміювання здійснюється відповідно до положення про преміювання, розробленого, враховуючи специфіку та особливості виконання покладених завдань на військову частину.

Розміри премії встановлюються за рішенням командувача Національної гвардії України з урахуванням наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Національної гвардії України, та особливостей проходження служби.

Виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за попередній місяць під час виплати грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказу вищих командирів (начальників)), який видається до 05 числа місяця, що настає за місяцем преміювання. У разі переведення або звільнення військовослужбовців з військової служби - у місяці виключення зі списків особового складу в розмірі, що визначається пропорційно часу їх служби в поточному місяці.

За рішенням командира військової частини премія за грудень може бути виплачена в кінці грудня поточного бюджетного року. При цьому наказ про встановлення розмірів премії видається в грудні поточного року. У разі допущення проступків військовослужбовцями, які потребують зменшення (позбавлення) премії за грудень, після видання наказу до нього вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок у цьому або наступному місяці.

Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або зменшувати її розмір у межах показників, визначених у положенні про преміювання військовослужбовців військової частини. При цьому військовослужбовці можуть бути позбавлені премії в повному обсязі або її розмір може зменшуватися виключно за той календарний місяць, у якому вони допустили порушення (проступок) або стало відомо про порушення (проступок). Рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих у встановленому порядку в кінці кожного місяця клопотань (рішень) безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього. Забороняється позбавляти премії військовослужбовців або зменшувати її розмір протягом кількох місяців за одне допущене порушення.

Премія військовослужбовцям виплачується з того дня, з якого вони стали до виконання обов`язків за посадами (у тому числі до тимчасового виконання обов`язків за посадами, до яких вони допущені наказами відповідних командирів (начальників)). Особам офіцерського складу, курсантам з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби) що навчаються у військових навчальних закладах, премія виплачується з дня зарахування на навчання до дня його закінчення, а також за час перебування у відпустці, що надається після закінчення військового навчального закладу.

Премія не виплачується військовослужбовцям:

які звільняються з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнено до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення);

у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів (командиру та іншим посадовим особам, які не вживали заходів для запобігання аваріям, подіям і злочинам).

Аналіз наведених норм вказує, що право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби належить командирам (начальникам) військових частин Національної гвардії України. Водночас у разі вчинення військовослужбовцем порушення (проступку), військовослужбовець, який допустив таке правопорушення (проступок), може бути за рішенням командира військової частини, оформленим відповідним наказом, позбавлений премії або ж її розмір може бути зменшений, проте виключно за той календарний місяць, у якому допущене відповідне порушення (проступок). Право військової частини зменшувати розмір премії або ж позбавляти військовослужбовця премії вже після її виплати та звільнення військовослужбовця зі служби Інструкцією № 200 не передбачене.

Зі змісту доданого позивачкою до позовної заяви Перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24 слідує, що в період проходження військової служби з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року премія була виплачена позивачці відповідачем у таких відсоткових розмірах:

- 145% - у період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року;

- 180% - у січні 2022 року;

- 260% - у період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року;

- 550% - у період з 01 лютого 2023 року по 19 травня 2023 року.

Після перерахунку грошового забезпечення позивачки за період з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року на виконання рішення суду у справі від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24 відповідач зменшив її відсоткові розміри, а саме:

- з 145% до 60% за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року;

- з 180% до 65% за січень 2022 року;

- з 260% до 105% за період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року;

- з 550% до 245% за період з 01 лютого 2023 року по 19 травня 2023 року.

Суд уважає таку поведінку відповідача протиправною, оскільки чинним законодавством, зокрема Інструкцією № 200 за жодних обставин не передбачено право військової частини зменшувати розміри виплаченої військовослужбовцю під час проходження військової служби премії вже після його звільнення з військової служби.

Не є такою обставиною відповідно й перерахунок грошового забезпечення на виконання судового рішення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

У розглядуваних правовідносинах відповідач, зменшуючи відсоткові розміри премії позивачки за спірний період вже після її звільнення з військової служби за відсутності повноважень на вчинення таких дій діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, отже, така поведінка відповідача є протиправною.

Посилання відповідача на те, що зазначені позивачкою відсоткові розміри премії не відповідають дійсним обставинам справи у зв`язку з тим, що позивачка не надала жодного підтверджувального документа, а лише посилається у позові на незрозумілий запит та відповідь військової частини, які не долучені до матеріалів справи суд оцінює критично, оскільки до позовної заяви позивачка долучила належно засвідчену копію Перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24, яка підписана командиром військової частини НОМЕР_1 НГУ полковником ОСОБА_2 , Т.в.о. начальника фінансової служби (головного бухгалтера) підполковником Галиною Павлюк-Апостол, начальником юридичної служби підполковником юстиції Христиною Рибак, виконавцем сержантом Надією Пастушок та скріплена печаткою військової частини НОМЕР_1 .

Зі змісту цього Перерахунку чітко видно відсоткові розміри премії, які були виплачені позивачці за період проходження нею військової служби у спірний період, а також відсоткові розміри премії, встановлені вже після перерахунку грошового забезпечення на виконання рішення суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24.

Отже, вказаний Перерахунок є належним та допустимим доказом порушення прав позивачки, чого відповідач під час розгляду справи не спростував.

Щодо посилань відповідача на те, що заявлений позивачкою позов стосується виконання рішення суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24 суд зазначає таке.

Предметом оскарження у справі № 380/11530/24, за результатами вирішення якої Львівським окружним адміністративним судом ухвалено рішення від 27 вересня 2024 року, були дії відповідача щодо здійснення розрахунку та виплати позивачці грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки в період з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року.

Натомість предметом оскарження у цій справі є дії відповідача щодо зменшення відсоткового розміру премії позивачки під час перерахунку грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року.

Отже, предмет, а відтак й підстави позову у цій справі відрізняються від предмета та підстав позову у справі № 380/11530/24.

З огляду на це суд уважає, що у межах спірних правовідносин позивачка звернулася до суду з новим позовом (нові предмет та підстава позову), під час вирішення якого обов`язок суду полягатиме в оцінюванні вже нових обставин, які не охоплювалися предметом позову у справі № 380/11530/24.

Тому доводи відповідача у цій частині суд відхиляє.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо зменшення позивачці відсоткового розміру премії під час перерахунку грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року належить визнати протиправними.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, суд ураховує принцип верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також принцип ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом, без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Водночас суд зауважує, що позивачка помилково у позовній заяві визначає періодом зменшення відсоткового розміру премії зі 145% до 60% з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року, адже таким періодом є період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року, що встановлено судом вище.

Тож з урахуванням наведеного, а також з метою ефективного захисту порушеного права позивачки належить зобов`язати відповідача провести перерахунок складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, а саме премій у належних відсоткових розмірах, установлених їй до проведення перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24: 145% в розрахунковий період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року; 180% в розрахунковий період січень 2022 року; 260% в розрахунковий період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року; 550% в розрахунковий період з 01 лютого 2023 року по 19 травня 2023 року, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги, що стосуються перерахунку складових грошового забезпечення позивачки за період з 20 травня 2023 року по 08 червня 2023 року, задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що її права на отримання грошового забезпечення у належному розмірі за вказаний період були порушені відповідачем.

Щодо нарахування та виплати перерахованих розмірів премій із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44 суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 2 - 5 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз наведених вище норм Порядку № 44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Суд зазначає, що нарахування та виплата сум премій за спірні періоди у належному розмірі мали бути здійснені відповідачем саме з моменту набуття позивачкою права на їх отримання.

Отже, з урахуванням наведеного правового регулювання та фактичних обставин справи, суд уважає, що нарахування та виплата перерахованих розмірів премій позивачці мають бути проведені відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Щодо доводів відповідача про пропуск позивачкою строку звернення до суду, то такі доводи суд відхиляє з огляду на те, що про порушення свого права на отримання грошового забезпечення у належному розмірі після його перерахунку на виконання рішення суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24 позивачка дізналася лише отримавши від відповідача Перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24.

Враховуючи те, що лист, разом з яким цей Перерахунок був наданий позивачці, датований 29 жовтня 2024 року, а з цим позовом до суду позивачка звернулася 29 листопада 2024 року, то нею не пропущений ні тримісячний строк, установлений статтею 233 Кодексу законів про працю України, ні місячний строк, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, на який посилається відповідач.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частин першої, третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», за подання цього позову до суду судовий збір не сплачувала, а тому його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл також не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткових розмірів премії під час перерахунку грошового забезпечення за період з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, а саме премій у належних відсоткових розмірах, установлених їй до проведення перерахунку на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у справі № 380/11530/24: 145% в розрахунковий період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2021 року; 180% в розрахунковий період січень 2022 року; 260% в розрахунковий період з 01 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року; 550% в розрахунковий період з 01 лютого 2023 року по 19 травня 2023 року, виплату здійснити з урахуванням виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

В решті позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 20 червня 2025 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна