Справа № 140/14667/24
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/14667/24 пров. № А/857/13770/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року (ухвалене головуючим суддею Плахтій Н.Б. у м. Луцьку) у справі № 140/14667/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення №24 від 20.09.2024;

зобов`язати здійснити переведення на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та перерахунок (з урахуванням виплачених сум) пенсії з (дати звернення), зарахувавши до стажу державної служби періодів роботи в митних органах з 04.09.1986 по 21.09.2020, а також довідок Чернівецької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 06.09.2024 за №7.2-22-19/92, №7.2-22-19/93.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що у нього наявні всі необхідні підстави (загальний стаж, стаж на посадах державної служби та необхідний вік) для переведення на пенсію державного службовця, та зазначає, що з 04.09.1986 по 21.09.2020 працював в митних органах, прийняв присягу державного службовця, обіймав відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), йому присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання у визначеному законом порядку. Окрім того, позивач зазначає, що разом із заявою про перерахунок пенсії позивач надав відповідачу довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, видані Чернівецькою митницею від 06.09.2024 за №7.2-22-19/92. Зазначені довідки відповідачем не оскаржувались, а тому, на його думку, мають бути враховані при проведенні перерахунку пенсії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №24 від 20.09.2024 про відмову в перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи в митних органах з 04.09.1986 по 21.09.2020 та повторно розглянути його заяву від 13.09.2024 про переведення на пенсію державного службовця з врахуванням висновків суду, викладених у рішенні. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не врахував до стажу державної служби позивача увесь період його роботи в митних органах з 04.06.1986 по 21.09.2020, частково врахувавши такий період з 04.09.1986 по 21.09.2020, внаслідок чого дійшов хибного висновку, що станом на 01.05.2016 позивач не займав посаду державної служби та його стаж державної служби складає 10 років 10 місяців 5 днів. За вказаних підстав суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача від 24.09.2024 №24 є необґрунтованим, з огляду на що підлягає скасуванню як протиправне.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію державного службовця без попередньої перевірки відповідачем виконання позивачем усіх умов, необхідних для такого призначення.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд вважав, що позов належить задовольнити частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №24 від 20.09.2024 про відмову в перерахунку пенсії, зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 увесь період роботи в митних органах з 04.09.1986 по 21.09.2020 та повторно розглянути його заяву від 13.09.2024 про перехід на пенсію державного службовця з врахуванням висновків суду, викладених у рішенні. При цьому в задоволенні решти вимог позову слід відмовити.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Чернівецькій області, як отримувач пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

13.09.2024 позивач звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Чернівецькій області про перехід на пенсію по Закону України «Про державну службу» (а.с.50-51), до якої долучив довідки про складові заробітної плати, видані Чернівецькою митницею 06.09.2024 за №7.2-22-19/92, №7.2-22-19/93 (а.с.21, 22).

20.09.2024 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області прийняло рішення №4 про відмову в перерахунку пенсії. У зазначеному рішенні відповідач вказав, що стаж державної служби ОСОБА_1 за період з 04.09.1986 по 08.07.1997 складає 10 років 10 місяців 5 дні. Оскільки, ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не працював на посадах державної служби та має менше 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначних статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, вирішено відмовити ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за Законом України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (а.с.19-20).

Вважаючи рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Цими пунктами передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зокрема, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З наведеного видно, що після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17 (№ рішення в ЄДРСР 75082026), від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75082148) та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75227579).

Підставою для відмови позивачу в переведенні на пенсію державного службовця стала відсутність необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, так як призначення пенсії працівникам митної служби Законом №889-VIII не передбачено.

Щодо цього колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Закону № 899-VIII стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Аналізуючи наведені норми обчислення стажу державної служби за період роботи до 01.05.2016, до моменту вступу в дію Закону № 899-VIII, здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.

Тобто, у цьому випадку необхідно керуватися Порядком № 283.

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у ст. 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Частиною 17 ст. 37 Закону України «Про державну службу»№ 3723-XII від 16.12.1993 регламентовано, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.

Відповідно до частини першої статті 569 Митного кодексу України, який набрав чинності з 01.06.2012 (у редакції, чинній на час роботи позивача в митних органах), працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у ст.544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Положеннями частини першої статті 588 Митного кодексу України визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

З наведеного видно, що період роботи (служби) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що 13.09.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії пенсію державного службовця відповідно до Закону №3723-ХІІ. На момент звернення із даною заявою він отримував пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (а.с.50-51).

При цьому, з трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.24-47, 63-74) слідує, що ОСОБА_1 з 04.06.1986 по 21.09.2020 безперервно працював в митних органах на різних посадах. 15.06.1995 позивач склав присягу державного службовця, про що зроблено відповідний запис №1 у трудовій книжці № НОМЕР_2 (а.с.46).

З огляду на встановлені обставини та враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, слід дійти висновку, що періоди роботи позивача в органах державної митної служби зараховуються до стажу державної служби.

Разом з цим, відповідач протиправно не врахував до стажу державної служби позивача увесь період його роботи в митних органах з 04.06.1986 по 21.09.2020, частково врахувавши такий період з 04.09.1986 по 21.09.2020, внаслідок чого дійшов хибного висновку, що станом на 01.05.2016 позивач не займав посаду державної служби та його стаж державної служби складає 10 років 10 місяців 5 днів.

За вказаних підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірне рішення відповідача від 24.09.2024 №24 є необґрунтованим, з огляду на що підлягає скасуванню як протиправне.

Крім цього, при вирішенні спірних правовідносин суд враховує, що 02.07.2024 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб», набрала чинності з 20.07.2024, підлягає застосуванню з 01.01.2024, якою внесено зміни до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», зокрема, доповнивши його пунктами 4-1 та 4-2.

Так, згідно з пунктом 4-2 Порядку №823 для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, або які звільнилися до 1 січня 2024 року з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку.

При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 року, а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.

Постановою №823 визначені форми довідок про заробітну плату державних службовців, які видаються для призначення пенсій згідно із пунктами 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

З матеріалів справи слідує, що разом із заявою позивач подавав довідки Чернівецької митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 06.09.2024 за №7.2-22-19/92, №7.2-22-19/93, проте відповідач при прийнятті спірного рішення не перевірив, чи відповідають подані довідки формі, передбаченій Постановою №823, яка набрала чинності 20.07.2024 та застосовується з 01.01.2024.

Крім цього, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що позов належить задовольнити частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №24 від 20.09.2024 про відмову в перерахунку пенсії, зобов`язати відповідача зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 увесь період роботи в митних органах з 04.09.1986 по 21.09.2020 та повторно розглянути його заяву від 13.09.2024 про перехід на пенсію державного службовця з врахуванням висновків суду, викладених у рішенні, оскільки у спірному рішенні відповідач не надав оцінку наявності у позивача необхідного віку та страхового стажу, які необхідні для призначення пенсії державного службовця.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційних скарг не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі № 140/14667/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула