Справа № 440/3271/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 р. Справа № 440/3271/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 02.09.24 по справі № 440/3271/24

за позовом Фізичної особаи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі за текстом ФОП ОСОБА_1 , позивач. апелянт ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі за текстом ГУ ДПС у Сумській області, відповідач, контролюючий орган), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 04 березня 2024 року №01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 912678 грн. 40 коп. до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС України у Сумській області на користь ФОП ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , судові витрати зі сплати судового збору на суму 9126,78 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 у справі № 440/3271/24 у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач, не погодившись із указаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, не надання належної правової оцінки обставинам у справі, прийняття судового рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 по справі № 440/3271/24 та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про безпідставність висновків суду першої інстанції щодо правомірності винесеного відповідачем податкового повідомлення-рішення від 04 березня 2024 року №01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 912678 грн. 40 коп. до позивача. Наголосив на відсутності у спірних правовідносинах факту проведення перевірки саме за місцем здійснення господарської діяльності позивача, так як акт перевірки складено лише на підставі вибіркової перевірки електронних копій розрахункових документів, що містяться в електронних базах ДПС за місцем розташування контролюючого органу.

Отже, перевірка даних за минулий період часу, не за місцем фактичного провадження платником податку діяльності та ще й вибіркових дослідженням інформації, що міститься в електронних базах ДПС, не може вважатися фактичною, а її висновки слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.

Звернув увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.05.2024 у справі № 520/4564/23, в якій останній зазначив, що пунктами 1, 2 Розділу ІІ «Функціонування СОД РРО» Порядку функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 05.08.2020 № 477 встановлено, що СОД РРО (система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій) розташована в ДПС інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України. З урахуванням наведеного, Верховний суд погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанції про те, що дані, внесені у базу даних системи обліку даних РРО, за своєю суттю є податковою інформацією, та не є належним доказом податкового правопорушення і сама по собі її наявність не може бути підставою для притягнення платника податку до відповідальності, а може бути використана лише як підстава для подальшої перевірки певних обставин.

Зауважив, що висновок ревізорів ГУ ДПС в Сумській області про наявність порушень в діяльності ФОП ОСОБА_1 є помилковим, зробленим за наслідком невірного розуміння вимог Закону № 481/95-ВР, адже якщо уважно проаналізувати норми вказаного Закону, очевидним є те, що ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами видається (проводиться її оплата) саме на місце торгівлі, незалежно від кількості таких касових апаратів та їх місця встановлення (магазин, кафе, столова, бар) з однією адресою місця торгівлі, а не на кожен касовий апарат, як того вимагає ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.

Крім того, спірним ППР застосовано відносно позивача штрафні санкції на суму 912 678,40 грн, що становить 200% від вартості реалізованих товарів, в той час, як в силу абзацу 7 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР розрахунок штрафних санкцій повинен здійснюватися виходячи із вартості отриманої партії товару. Тобто, контролюючим органом застосовано ціну реалізованих товарів, яка є значно більшою ніж вартість отриманої партії товару, оскільки включає в себе торгівельну націнку (прибуток підприємця від реалізації).

Відповідач, у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів, викладених в ній, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване. Доводи апелянта про неможливість проведення перевірки за минулий час, на переконання представника відповідача не відповідають дійсності, оскільки ПК України не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході перевірок, у тому числі й фактичних, окрім ст. 102 ПК України (не пізніше 1095 днів).

Зауважує, що оскільки нормами підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено альтернативу проведення фактичної перевірки (за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника) та у спірному випадку контролюючим органом призначено та проведено фактичну позивача саме за місцем фактичного провадження діяльності позивача: АДРЕСА_1 , тому розташування за цією адресою двох об`єктів ФОП ОСОБА_1 (магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та кафе " ІНФОРМАЦІЯ_2 ") не встановлювало контролюючому органу обов`язку призначати фактичну перевірку окремо за кожним таким об`єктом.

Зазначає, що використані під час перевірки витяги з реєстру електронних копій розрахункових документів є повним та достатнім підтвердженням здійснення ФОП ОСОБА_1 роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії.

Цитуючи положення пункту 86.5 статті 86 ПК України, переконував, що акт перевірки (у тому числі фактичної) може бути складеним як за місцем проведення перевірки так і у приміщенні контролюючого органу, а тому складення акту фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 не за місцем безпосереднього провадження діяльності останнього, як платника податків, не є порушенням вимог ПК України. Так, у разі неможливості вручення акту перевірки передбачено складення відповідного акту про неможливість вручення, або ж здійснення в акті перевірки певної позначки. При цьому, чинним законодавством не визначено пріоритетність або перевагу одного способу фіксування неможливості вручення акту перевірки над іншим.

Також відповідач зауважував, що у період, який перевірявся, у ФОП ОСОБА_1 були відсутні ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами на кафе, тоді як лише під час проведення перевірки позивачем було подано заяву про отримання такої ліцензії, після чого отримано таку терміном дії з 01.02.2024 по 01.02.2025.

Посилається на те, що дія ліцензії на право роздрібної торгівлі на магазин не розповсюджується на кафе, яке є іншим відокремленим господарським об`єктом та на яке ФОП ОСОБА_1 було отримано окрему ліцензію терміном дії починаючи з 01.02.2024.

Пояснив, що хоч і ФОП ОСОБА_1 копії накладних, товарно-транспортних накладних або інших документів на отримання (внутрішнє переміщення) тютюнових виробів на кафе за адресою: АДРЕСА_1 , у період відсутності ліцензії до перевірки не надавав, однак, розмір отриманої партії товару не може бути меншим від фактичної кількості реалізованих тютюнових виробів, відтак, при розрахунку у відповідності до абзацу 7 частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР розміру штрафних санкцій за основу взято вартість реалізованого товару (456339,20*2=912678,40 грн).

В надісланих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях, позивач просив врахувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2024 у справі № 440/3287/24 та від 21.06.2024 у справі № 440/3278/24, якими задоволено позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправними прийнятих ГУ ДПС в Сумській області за наслідками проведення фактичних перевірок позивача за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , податкових повідомлень-рішень. Вказані рішення постановами Другого апеляційного адміністративного суду були залишені без змін.

Представник відповідача в наданих до суду додаткових поясненнях, окрім доводів, які дублюють зміст відзиву на апеляційну скаргу, зауважив на недоречності посилання позивача у додаткових поясненнях на рішення Полтавського окружного адміністративного суду, які залишено без змін постановами Другого апеляційного адміністративного суду, оскільки в таких рішеннях судами в якості підстави для скасування податкових повідомлень-рішень вказано на невірний розрахунок податковим органом штрафних санкцій за порушення позивачем вимог ч.23 ст. 15 Закону №481/95-ВР. Також судами вказано, що відповідач під час проведення перевірки має правову можливість використовувати інформацію, яка міститься в СОД РРО, дані якої є фактичним відображенням розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом економічної діяльності позивача є 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /а.с. 20/.

16.01.2024 в.о. начальника ГУ ДПС у Сумській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 69.2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), статті 16 Закону України від 19.12.1995 № 481-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (зі змінами та доповненнями) з метою здійснення функцій щодо контролю за дотриманням вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, обігу та транспортування підакцизних товарів прийнято наказ №129-КП "Про проведення фактичної перевірки", яким наказано провести фактичну перевірку за місцем провадження діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , господарську діяльність в якому здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Термін проведення фактичної перевірки визначено строком не більше 10 діб починаючи з 22.01.2024 (пункт 3 наказу). Встановлено період, що перевіряється з 23.01.2021 по дату початку перевірки (пункт 4 наказу) /а.с. 96/.

Завідуючій магазином ФОП ОСОБА_1 Гордієнко І.Г. 22.01.2024 об 11:15 пред`явлено службові посвідчення та направлення на перевірку від 19.01.2024 /зворот а.с. 94, а.с. 95/, а також вручено копію наказу ГУ ДПС у Сумській області №129-КП від 16.01.2024 про проведення фактичної перевірки, що підтверджується відповідними відмітками про вручення та підписами уповноваженої особи у направленнях на перевірку від 19.01.2024, копії яких містяться у матеріалах справи /зворот а.с. 94, а.с. 95/.

У термін з 22.01.2024 (11 год. 15 хв.) по 30.01.2024 (08 год. 45 хв.) посадовими особами ГУ ДПС у Сумській області проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт фактичної перевірки №946/А/18-28-09-01/ НОМЕР_1 від 30.01.2024 /а.с. 113-134/.

В акті фактичної перевірки №946/А/18-28-09-01/ НОМЕР_1 від 30.01.2024 зафіксовано порушення:

- ч. 23 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» в частині здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії;

- п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у частині проведення розрахункових операцій, при продажу підакцизних товарів, без застосування режиму програмування найменування товарів.

Так, у акті перевірки №946/А/18-28-09-01/ НОМЕР_1 від 30.01.2024 зазначено, що в періоді, що перевіряється, за об`єктом оподаткування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 має в наявності ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, реєстраційний №2301278 термін дії з 28.08.2023 р. до 28.08.2024 р. До зазначеної ліцензії внесено реєстратор розрахункових операцій типу ІКС-Е9810Т: заводський номер № MS80386114, фіскальний номер №. Ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та/або на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, у ФОП ОСОБА_1 за об`єктом оподаткування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

Вибірковою перевіркою електронних копій розрахункових документів (фіскальних чеків), що передаються до органів ДПС відповідно до Порядку передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 №1057, сформованих по програмному реєстратору розрахункових операцій типу ІКС-Е9810Т: заводський номер № MS80386114, фіскальний номер №, що використовується ФОП ОСОБА_1 у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено факти роздрібної торгівлі тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, у період відсутності відповідної ліцензії з 07.09.2023 р. по 22.01.2024 р. Так, через реєстратор розрахункових операцій типу ІКС-Е9810Т: заводський номер № MS80386114, фіскальний номер №, у періоді, що перевіряється, здійснено 2302 факти реалізації тютюнових виробів на загальну суму 456 339,20 грн., у т.ч. у вересні 2023 р. 536 фактів реалізації на суму 71 691,80 грн., у жовтні 2023 р. 748 фактів реалізації на суму 101 274,6 грн., у листопаді 2023 р. 637 фактів реалізації на суму 84 619,10 грн., у грудні 2023 р. 726 фактів реалізації на суму 105 995,00 грн., у січні 2024 р. 710 фактів реалізації на суму 92 830,70 грн., детальна інформація наведена у Додатках №1, №2, №3, №4, №5.

04.03.2024 на підставі акту фактичної перевірки №946/А/18-28-09-01/ НОМЕР_1 від 30.01.2024 ГУ ДПС у Сумській області винесено податкове повідомлення-рішення №01, яким до ФОП ОСОБА_1 за порушення частини 23 статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального" (зі змінами та доповненнями) на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та абзацу 7 ч. 2 статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) розмірі 912678,40 грн. за платежем "адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального 21081500" /а.с. 46/.

Копія розрахунку штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) до податкового повідомлення - рішення форми "С" від 04.03.2024 №01 наявна у матеріалах справи /а.с. 47/.

Позивач із податковим повідомленням-рішенням не погодився, звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання його протиправним та скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення рішення від 04.03.2024 №01, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, та обґрунтовано, тому підстави для визнання цього податкового повідомлення-рішення протиправним та скасування, за висновком суду відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (надалі ПК України).

Відповідно до абз, 2 ст. 16 Закону України № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної Законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з приписами підпункту 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

У постановах від 05.04.2023 у справі № 200/1354/21-а, від 11.01.2023 у справі № 160/2357/21, від 12.08.2021 у справі № 140/14625/20, від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18, від 25.01.2019 у справі № 812/1112/16, від 05.11.2018 у справі № 803/988/17), від 22.05.2018 у справі № 810/1394/16, від 20.03. 2018 у справі № 820/4766/17 Верховний Суд вказував, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Тобто, вказана норма дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону Закон № 481/95-ВР покладені на відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 04.07.2024 у справі № 520/5841/21, від 21.08.2024 у справі № 120/14157/23.

Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі № 420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.

Колегія суддів звертає увагу, що у наказі № 129-кп від 16.01.2024 підстави для призначення перевірки сформульовані таким чином: «керуючись п.п. 20.1.4 ст. 20, п.п. 75.1.3 ст. 75, на підставі п.п. 80.2.5 ст. 80, п. 69.2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, статті 16 Закону України № 481/95-ВР, з метою здійснення функцій щодо контролю за дотриманням вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, обігу та транспортування підакцизних товарів».

Тобто, у наказі № 129-кп від 16.01.2024 поряд із посиланням на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, зазначено достатню підставу для призначення та проведення перевірки: «з метою здійснення функцій щодо контролю за дотриманням вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання, обігу та транспортування підакцизних товарів».

Таким чином, наказ ГУ ДПС у Сумській області № 129-кп від 16.01.2024 оформлений з дотриманням вимог, встановлених ст. 81 ПК України.

У постанові Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 380/13375/21 Верховний Суд дійшов висновку про те, що фактична перевірка проводиться не за місцем розташування платника податку (місцем розташування органу управління), а саме за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

У спірному випадку контролюючим органом призначено та проведено фактичну позивача за місцем фактичного провадження діяльності позивача: Сумська обл., м. Охтирка, вул. Пушкіна, буд. 159-А.

За визначенням підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Оскільки норма закону встановлює альтернативу проведення фактичної перевірки (за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника) та у спірному випадку контролюючим органом призначено та проведено фактичну позивача саме за місцем фактичного провадження діяльності позивача: АДРЕСА_1 , тому розташування за цією адресою двох об`єктів ФОП ОСОБА_1 (магазину «Маркетопт Еxpress» та кафе «Маркетопт КАФЕ») не встановлювало контролюючому органу обов`язку призначати фактичну перевірку окремо за кожним таким об`єктом.

Стосовно доводів апелянта про те, що проведена контролюючим органом перевірка носила характер документальної, оскільки предметом дослідження були дані за минулі періоди, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

При цьому ПК України не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім ст.102 ПК України (не пізніше 1095 днів).

Аналогічний висновок щодо можливості проведення фактичної перевірки в межах 1095 днів та правомірності відповідного наказу про призначення такої перевірки було зроблено Верховним Судом постанові від 20.05.2022 у справі № 826/8284/17, від 09.09.2024 у справі № 280/6832/23.

Зважаючи на викладене вище, суд відхиляє доводи позивача про допущення відповідачем порушенням вимог ПК України при призначенні фактичної перевірки наказом від 16.01.2024 № 128-КП, та як наслідок, про неправомірність спірного податкового повідомлення-рішення з наведених підстав.

Стосовно посилань на неможливість податкового органу при проведенні фактичної перевірки використовувати дані документів за минулий період, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 62.1- 62.3 ст. 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; тощо.

Згідно з п. 71.1 ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла:

72.1.1. від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: 72.1.1.3. про фінансово - господарські операції платників податків;

72.1.1.4. про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів.

Згідно з п. 74.1 ст. 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Інформаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є державною власністю.

Система захисту податкової інформації, що зберігається в базах даних Інформаційних систем, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 41.2 статті 41 цього Кодексу.

Перелік Інформаційних систем визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Пунктом 74.3 ст. 74 ПК України визначено, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Положеннями ст. 83 ПК України встановлено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи; мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.

Так. наказом Міністерства фінансів України від 05.08.2020 № 477 було затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, згідно з п.п. 1, 2, 3, 4, 7 розд. ІІ якого, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

Інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.

Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.

При цьому використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.

На підставі викладеного колегія суддів зазначає, що відповідач під час проведення фактичної перевірки, мав правову можливість використовувати податкову інформацію яка міститься в СОД РРО, дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.

Аналогічні висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 09.09.2024 у справі № 280/6832/23, від 20.11.2024 у справі № 440/9859/23.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про дотримання контролюючим органом вимог законодавства при призначенні та проведенні перевірки позивача, тому наявна необхідність надання оцінки правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Так, підставою прийняття податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області від 04.03.2024 №01, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 912678,40 грн на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР, стали висновки податкового органу щодо порушення позивачем п. 23 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР :

- роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України № 481/95-ВР.

Відповідно до ст. 16 Закону України № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Частиною 23 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Так, у ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що у періоді, що перевіряється, за об`єктом оподаткування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 має в наявності ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, реєстраційний №2301278 термін дії з 28.08.2023 до 28.08.2024.

До зазначеної ліцензії внесено реєстратор розрахункових операцій типу 1КС-Е9810Т: заводський номер № MS80386114, фіскальний номер № .

Ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та/або на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, у ФОП ОСОБА_1 за об`єктом оподаткування кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

Вибірковою перевіркою електронних копій розрахункових документів (фіскальних чеків), що передаються до органів ДПС відповідно до «Порядку передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.2012 № 1057, сформованих по програмному реєстратору розрахункових операцій типу ІКС- Е9810Т: заводський номер № MS80386114, фіскальний номер № , що використовується ФОП ОСОБА_1 у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено факти роздрібної торгівлі тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, у період відсутності відповідної ліцензії з 07.09.2023 по 22.01.2024.

Так, через реєстратор розрахункових операцій типу ІКС-Е9810Т: заводський номер № MS80386114, фіскальний номер №, у періоді, що перевіряється, здійснено 2302 факти реалізації тютюнових виробів на загальну суму 456 339,20 грн., у т.ч. у вересні 2023 р. 536 фактів реалізації на суму 71 691,80 грн., у жовтні 2023 р. 748 фактів реалізації на суму 101 274,6 грн., у листопаді 2023 р. 637 фактів реалізації на суму 84 619,10 грн., у грудні 2023 р. 726 фактів реалізації на суму 105 995,00 грн., у січні 2024 р. 710 фактів реалізації на суму 92 830,70 грн.

В акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 копії накладних, товарно-транспортних накладних або інших документів на отримання (внутрішнє переміщення) тютюнових виробів на кафе за адресою: АДРЕСА_1 , у періоді відсутності ліцензії, до перевірки не надано. Разом з тим, розмір отриманої партії товару не може бути меншим від фактичної кількості реалізованих тютюнових виробів. Враховуючи вищенаведене, вартість отриманої партії товару становить 456339,20 грн.

Враховуючи вищенаведене, перевіркою встановлено здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії.

Перелік здійснених операцій з продажу вказаного товару за період з 07.09.2023 по 22.01.2024 викладено у Додатках №1, №2, №3, №4, №5 до акту перевірки від 30.01.2024 за № 946/А/18-28-09-01/ НОМЕР_1 .

Позивач, заперечуючи наявність в його діях ознак порушення ч. 23 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР, зазначав про наявність ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за реєстраційним номером 2300202 терміном дії з 21.02.2023 до 21.02.2024, видану суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 .

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 1 Закону України № 481/95-ВР визначає наступні терміни:

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

- роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування;

- місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Відповідно до п. 63.3 ст. 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Реалізація положень п. 63.3. ст. 63 ПК України щодо обов`язку повідомляти податкові органи про всі об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, здійснюється шляхом подачі платником податків повідомлення за формою 20-ОПП, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 у «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів».

Так, за даними контролюючого органу, викладеними у акті від 30.01.2024 за № 946/А/18-28-09-01/ НОМЕР_1 , згідно поданого ФОП ОСОБА_1 повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які проводиться господарська діяльність, податковим органом взято на облік два об`єкти оподаткування за адресою: АДРЕСА_1 :

- кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що суб`єкт господарювання, у даному випадку ФОП ОСОБА_1 , має обов`язок отримати ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами на кожен об`єкт, через який здійснюється торгівля відповідним товаром.

При цьому знаходження різних об`єктів за однією адресою не змінює їх статус окремих місць провадження торгівлі.

Натомість, позивач, здійснюючи роздрібну торгівлю тютюновими виробами через два об`єкта оподаткування: кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » мав у наявності лише одну ліцензію 230202), видану за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 , магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Доказів наявності ліцензії ФОП ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за іншим місцем торгівлі: кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », позивачем не надано.

В подальшому, згідно з заявою щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, позивач звернувся до ГУ ДПС у Сумській області з приводу отримання ліцензії з 01.02.2024 на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за адресою місця торгівлі: АДРЕСА_1 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а.с. 68).

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про порушення позивачем вимоги ч. 23 ст. 15 Закону України № 481/95-ВР.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000.00 грн.

Так, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 04.03.2024 № 01 до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 912 678,40 грн на підставі абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР.

Згідно наданого податковим органом розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до вказаного податкового повідомлення-рішення встановлено, що при розрахунку розміру санкції розмір у сумі 912 678,40 грн фактично було застосовано загальну суму операцій з продажу тютюнових виробів, що була здійснена позивачем за вказаним місцем провадження діяльності за період з 07.09.2023 по 22.01.2024 згідно з додатками № 1, № 2, № 3, №4, №5 до акту від 30.01.2024 за № 946/А/18-28-09-01/ НОМЕР_1 , які містять витяг з реєстру електронних копій розрахункових документів, сформований по реєстратору розрахункових операцій ІКС-Е9810Т, № MS80386114, фіскальний номер №, що використовується ФОП ОСОБА_1 у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Доказів того, що зазначена сума є вартістю отриманої партії товару суду не надано.

Отже, при здійсненні розрахунку штрафної (фінансової) санкції, передбаченої абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР, податковим органом застосовано 200 відсотків вартості реалізованого товару, що не відповідає санкції абз. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР.

При цьому, доводи відповідача про те, що застосування вказаного показника обумовлене ненаданням ФОП ОСОБА_1 під час проведення перевірки посадовим особам ГУ ДПС у Сумській області про проведенні перевірки видаткових накладних, товарно-транспортних накладних або інших документів на отримання чи внутрішнє переміщення тютюнових виробів колегія суддів оцінює критично, оскільки такі обставини можуть бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності, зокрема, за ст. 121 ПК України, а не враховуватись при застосуванні санкцій за здійснення торгівлі тютюновими виробами без наявності ліцензій.

Крім того, судовим розглядом не встановлено факту притягнення позивача до відповідальності за ст. 121 ПК України за наслідками проведеної перевірки.

Враховуючи викладене колегія суддів зазначає, що невірно проведений розрахунок суми штрафної (фінансової) санкцій є підставою для скасування податкового повідомлення-рішення як протиправного.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення-рішення від 04 березня 2024 року №01, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 912 678,40 грн, що зумовлює задоволення позовних вимог та апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 .

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04 березня 2024 року №01 про застосування штрафних санкцій у сумі 912 678,40 грн, колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 по справі № 440/3271/24 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до наявної в матеріалах справи платіжної інструкції № 742 від 14.03.2024 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 9126,78 грн та відповідно до платіжної інструкції № 529 від 20.09.2024 за подання апеляційної скарги 10952,14 грн.

Враховуючи висновки суду апеляційної інстанції про задоволення позову відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору понесені в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 20 078,92 грн (9126,78 грн + 10952,14) за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Полтавській області.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 242,243, 250, 308, 311, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 2 вересня 2024 року по справі № 440/3271/24 - скасувати.

Прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов Фізичноїособи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 04 березня 2024 року №01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 912678 грн. 40 коп. до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, буд. 13, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору на суму 20 078 (двадцять тисяч сімдесят вісім) гривень 92 копійки.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк