Справа № 380/25205/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 рокусправа № 380/25205/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 2), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 97 від 18 листопада 2024 р. Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію по віку відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та пунктів 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи на посадах в органах державної податкової інспекції, державної податкової адміністрації, державної податкової служби, державної фіскальної служби з 10 січня 1995 р. по 23 лютого 2017 р. та перевести ОСОБА_1 з 11 листопада 2024 року на пенсію по віку відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII та пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII гідно поданих нею документів з обчисленням пенсії від заробітної плати за Довідкою № 103-13-01-10-21 від 11.11.2024 р. про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та Довідкою № 104- 13-01-10-21 від 11.11.2024 р. про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 11.11.2024 позивач звернувся із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889 з врахуванням довідок про заробітну плату, виданих Головним управління ДПС у Львівській області від 11.11.2024 № 103-13-01-10-21 та № 104-13-01-10-21. Відповідно до чинного Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 заяви про призначення пенсій розглядаються органами Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, зокрема, засобами програмного забезпечення визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. З урахуванням зазначеного Порядку органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії за віком, визначено ГУ ПФУ у Волинській області. Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 18.11.2024 № 97 відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії у зв`язку з переходом з пенсії за віком згідно з Законом України № 1058-ІV на пенсію за віком згідно з Законом України № 889-VIII. Не погодившись з прийнятим рішенням про відмову у призначенні пенсії позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 23.12.24 було залишено позовну заяву без руху.

30.12.24 від позивача надійшла заява (вх. №95727) про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 03.01.2025 суддя відкрила провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

21.01.2025 від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №4932), відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 10.01.1995 по 23.02.2017 працювала в органах податкової служби м. Львова. З 23.06.1995 ОСОБА_1 присвоювались спеціальні звання інспектор податкової служби, радник податкової служби, тому періоди роботи в органах податкової служби на яких було присвоєно персональні та спеціальні звання до стажу державної служби заявниці не враховуються. Станом на 01.05.2016 позивач на посаді державної служби не працювала. Позивач у позові просить зарахувати до стажу державної служби періоди роботи в органах державної податкової служби з 10.01.1995 по 23.02.2017. З такою вимогою відповідач не погоджується, оскільки станом на 01.05.2016 позивач не мала 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і не займала посаду державного службовця, відтак були відсутні законні підстави для переведення її на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу. Таким чином, на думку представника відповідача 1, позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому просив суд відмовити у задоволенні позову.

23.01.2025 від позивача надійшли заперечення на відзив ГУ ПФ України у Львівській області (вх. №5495), в яких представник пояснила, що на момент звернення позивача із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу» стаж роботи ОСОБА_1 на посадах державної служби становив 22 роки 01 місяць 13 днів. Станом на дату набуття чинності Закону України «Про державну службу» № 889-VIII (01.05.2016) стаж роботи ОСОБА_1 на посадах державної служби України становив понад 20 років (20 років 03 місяці 21 день). 10.01.1995 ОСОБА_1 прийнята присяга державного службовця. Таким чином, на момент звернення позивача до ГУ ПФУ у Львівській області, у неї були наявні всі умови, які необхідні для переведення її на пенсію за віком, відповідно до ст. 37 Закону України «Про держану службу» від 16.12.1993 №3723, п. п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889, а саме необхідний вік та страховий стаж, як загальний, так і на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

24.01.2025 від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. №5847), відповідно до якого представник покликається на те, що у позивачки відсутній стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889-VIII, а на працівників державних органів, яким присвоюються спеціальні звання дія Закону №889-VIII не поширюється, підстави для переведення позивачки на пенсію за нормами вказаного Закону відсутні. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

11.11.2024 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області про переведення її на пенсію по віку відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу"№3723-XII та п. п. 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII, маючи стаж державної служби понад 22 роки.

Зокрема, позивачка займала різні посади в органах державної податкової служби з 10.01.1995 по 23.02.2017

До заяви надала всі необхідні документи, зокрема: трудову книжку та довідки про заробітну плату, зокрема:

- довідку № 103-13-01-10-21 від 11.11.2024 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- довідку № 104-13-01-10-21 від 11.11.2024 р. про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області № 97 від 18.11.2024 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію по віку за ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723 та п. п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VIII.

Позивач із такою відмовою не погоджується, відтак змушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як вбачається із матеріалів справи, що не заперечується сторонами, позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.11.2024 позивач звернувся із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 № 889 (далі - Закон України № 889-VIII) з врахуванням довідок про заробітну плату виданих Головним управління ДПС у Львівській області від 11.11.2024 № 103-13-01-10-21 та № 104-13-01-10-21.

Відповідно до чинного Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) заяви про призначення пенсій розглядаються органами Пенсійного фонду України за принципом екстериторіальності, зокрема, засобами програмного забезпечення визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Так, розглянувши заяву позивача та додані до неї документи, зокрема: довідку № 103-13-01-10-21 від 11.11.2024 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); довідку № 104-13-01-10-21 від 11.11.2024 р. про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, ГУ ПФУ у Волинській області 18.11.2024 прийняло рішення №97 про відмову ОСОБА_1 у переведенні її на пенсію по віку за ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 та п. п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, підставою для відмови слугувало те, що період роботи позивачки на посадах в органах державної податкової служби України з 10.10.1995 по 23.02.2017 до стажу державної служби не зараховується тому, що вона мала спеціальне звання. Крім того, позивач не має стажу державної служби 20 років станом на 01.05.2016 та не займала посади державного службовця станом на 01.05.2016, а тому, не має права на переведення на пенсію як державного службовця.

Суд погоджується із доводами позивача, що такі твердження відповідача 1 не ґрунтуються на нормах права, з огляду на таке.

Частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Також згідно з п. 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону №3723-ХІІ передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Такі ж висновки щодо застосування норм права неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема, у постановах від 03.07.2018 у справі №265/3709/17, від 19.03.2019 у справі №357/1457/17, від 15.08.2019 у справі №676/6166/17, від 01.04.2020 у справі №607/9429/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2024 позивач звернулася до відповідача 1 із заявою про перехід на інший вид пенсії пенсію державного службовця відповідно до Закону №889-VIII. На момент звернення із даною заявою вона отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що позивач працювала на посадах, віднесених до посад державних службовців, стаж роботи на державній службі становив 22 роки 01 місяць 13 днів, тобто станом на дату набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VII стаж роботи ОСОБА_1 на посадах державної служби України становив понад 20 років.

Водночас на дату звернення позивача із заявою про переведення із пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця їй виповнилося 63 років, тобто умова щодо віку виконується (60 років), та остання має загальний страховий стаж 20 років 03 місяці 21 день.

Отже, ОСОБА_1 має право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, оскільки вимоги зазначеної статті щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби виконані.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.

Спірні правовідносини в цій справі стосуються переведення позивачки з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Вказані види пенсії відрізняються підставами їх призначення та механізмами визначення їх розміру, а наявність правових підстав для переведення позивачки на пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ пов`язана виключно з дотриманням вимог, визначених п. п. 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Крім того, а ні Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ, а ні ст. 37 Закону №3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII особам, яким до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону №889-VІІІ) призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-XII.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.05.2023 у справі №580/3805/22.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМ України від 03.05.1994 № 283 (далі Порядок № 283), та додатка до нього.

Згідно з п. 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

- на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;

- на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів та ін.

Пунктом 4 Порядку №283 передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 позивач з 10.01.1995 по 23.02.2017 працювала в органах податкової служби м. Львова.

З 12.08.2012 відповідно до ст. 342 Податкового кодексу України посадові особи органів державної податкової служби є державними службовцями.

Як встановлено судом, працівники податкової служби також були державними службовцями та складали присягу державного службовця. Позивач теж склала таку присягу, про що зроблено відповідний запис у її трудовій книжці.

Отже, суд погоджується із доводами позивача, що у відповідача 1 не було підстав відмовляти у переведенні її на пенсію державного службовця за умовами ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 29.11.1994 №3723-XII.

Статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII визначено категорії посад державних службовців. Основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому, Закон №3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальними законами.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України.

За умовами п. 344.1 ст. 344 наведеного вище Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, згідно з абз. абз. 1, 2 п. 344.1 ст. 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

Таким чином, посадові особи державної податкової служби, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Як вже було зазначено вище, позивач досягла пенсійного віку, а станом на 01.05.2016 мала стаж державної служби більше 20 роки, а на день подання відповідачу 2 заяви на перехід на пенсію державного службовця мала стаж роботи на посадах державної служби 22 роки 01 місяць 13 днів, тому позивач має необхідний загальний трудовий стаж та їй раніше не призначалась пенсія за державного службовця за Законом № 3723-ХІІ.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (надалі - Порядок № 229), встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини 2 статті 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

До стажу державної служби зараховуються: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Згідно з п. 6 Порядку №229 стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.

Відповідно до вимог п. 8 розділу XI Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 № 283, та додатка до нього.

Пунктом 4 Порядку №283 передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому, достатнім доказом, що підтверджує стаж державної служби є трудова книжка працівника.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що відповідачем 1 під час винесення оскаржуваного рішення не було враховано періоди роботи позивача в органах податкової служби до стажу який дає право на пенсію державного службовця, в зв`язку і тим, що їй присвоювались спеціальні (персональні) звання інспектора податкової служби певного рангу, хоча в ці періоди позивачу присвоювались і ранги державного службовця і при поступленні на державну службу, позивач 10.01.1995 складала присягу державного службовця.

Крім цього, факт роботи позивача на різних посадах в період з 10.10.1995 по 23.02.2014 в органах Державної податкової служби підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_2 .

За таких обставин, період державної служби в податкових органах позивача має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відтак, безпідставним є висновок відповідача 1 про відсутність у позивача права на пенсію державного службовця, а рішення №97 від 18.11.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Щодо органу Пенсійного фонду України, якого належить зобов`язати відновити порушене право позивача на отримання пільгової пенсії, суд зазначає таке.

У п. п. 27, 28 постанови від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23 Верховний Суд вказав, що у справі, яка розглядається суди встановили, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого ОСОБА_1 з 11.01.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, при обчисленні якої застосовано показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016. Тож, дії зобов`язального характеру щодо проведення позивачу нарахування призначеної йому пенсії за віком згідно із Законом № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ Волинської області, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

У цій справі заяву позивача про переведення її із пенсії по віку на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII та ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 за принципом екстериторіальності розглянуло ГУ ПФУ у Волинській області, яке за результатами її розгляду ухвалило оскаржуване рішення про відмову в переведенні із пенсії по віку на загальних підставах на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723.

Отже, право позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII та ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 порушило саме ГУ ПФУ у Волинській області, з огляду на що саме цей орган Пенсійного фонду України належить зобов`язати відновити порушене право позивача.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачами доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Щодо судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Докази понесення сторонами витрат на правничу допомогу у сумі 2000,00 грн у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

В И Р І ШИ В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 97 від 18.11.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про результати розгляду заяви ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (, місцезнаходження: 43027, м. Луцьк, Київський майдан, 6) зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) період роботи на посадах в органах державної податкової інспекції, державної податкової адміністрації, державної податкової служби, державної фіскальної служби з 10.01.1995 по 23.02.2017 та перевести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) з 11.11.2024 на пенсію по віку відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII та пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII згідно поданих нею документів, з обчисленням пенсії від заробітної плати за довідкою № 103-13-01-10-21 від 11.11.2024 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 01.01.2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), та довідкою № 104-13-01-10-21 від 11.11.2024 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (, місцезнаходження: 43027, м. Луцьк, Київський майдан, 6) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 23.06.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна