Справа № 640/1799/22
Суддя: Молочна І.С.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року Справа№640/1799/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Молочної І.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2021 № 0-2655,

встановив:

В провадженні Донецького окружного адміністративного суду (також далі - суд), перебуває позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі - відповідач), у якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.06.2021 № 0-2655 (далі - оскаржуване податкове повідомлення-рішення).

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки оскаржуваним податковим повідомленням рішенням нараховано податок на нерухоме майно - нежитлове приміщення в літері А загальною площею 121,9 м2. Водночас, у вересні 2020 року нежитлове приміщення в літері А загальною площею 121,9 м2. було розділено на два окремих об`єкта - нежитлове приміщення №17а (в літ. А) загальною площею 80,1 м2 та нежитлове приміщення №17 (в літ. А) загальною площею 53,5 м2.

Відтак, позивач не погоджується з правомірністю прийнятого відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення та просить його скасувати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за правилами спрощеного позовного провадження письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

14 квітня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки податкове повідомлення-рішення було сформоване на підставі даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які є обов`язковими для використання контролюючим органом, і відповідає вимогам Податкового кодексу України. Позивач не надав доказів порушення своїх прав, не звертався для звірки даних і не обґрунтував незаконність рішення, тоді як ГУ ДПС у м. Києві діяло в межах повноважень, захищаючи інтереси держави у сфері оподаткування.

17 травня 2022 року до суду надійшли письмові пояснення позивача по справі.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, на виконання вимог Закону України від 16 липня 2024 року №3863-IX, дана справа передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

01 квітня 2025 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями Донецького окружного адміністративного суду, за результатами якого адміністративна справа №640/1799/22 передана на розгляд судді Молочній І. С.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу №640/1799/22 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

30.06.2021 ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення за №0-2655, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем: «Податок на нерух. Майно, відмінне від зем. Ділянки, сплач. Фізособами, які є власн. Об`єктів нерух. 18010300» за 2020 рік (з січня 2020 року по грудень 2020 року) в сумі 7 916,34 грн.

06.08.2021 позивач оскаржив зазначене вище податкове повідомлення-рішення до ДПС України.

Рішенням від 20.12.2021 № 11684/0/09 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення №0-2655 без змін.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.09.2020 № 224487184, ОСОБА_1 , починаючи з 15.09.2020, є власником нежитлового приміщення № 17 (в літ. А), загальною площею 53,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.09.2020 № 224487771, ОСОБА_1 , починаючи з 15.09.2020, є власником нежитлового приміщення № 17а (в літ. А), загальною площею 80,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписи п. 266.2.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування відповідно до пп. 266.3.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За правилами пп. 266.3.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

При цьому, пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України закріплено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01 січня 2015 року, власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за виключенням випадків, визначених пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали суд встановив, що об`єктом оподаткування, за яким визначено оспорювану суму податку у розмірі 7 916,34 грн., є нежитлове приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , літера А у Печерському районі м. Києва. Період, за який нарахований податок, - січень 2020 року грудень 2020 року.

Зі змісту долучених позивачем до матеріалів справи копій документів вбачається, що 15.09.2020 за позивачем було зареєстровано право власності на два окремих об`єкта нерухомості за адресами:

- АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення № 17 (в літ. А), загальною площею 53,5 кв.м.;

- АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення № 17а (в літ. А), загальною площею 80,1 кв.м.

Вказане вище нерухоме майно зареєстроване за позивачем внаслідок розділу нежитлового приміщення в літері А загальною площею 121,9 кв.м. за тією ж адресою на два окремих об`єкта - нежитлове приміщення №17а (в літ. А) загальною площею 80,1 м2 та нежитлове приміщення №17 (в літ. А) загальною площею 53,5 м2., що підтверджуються матеріалами справи.

В той же час в повідомленнях-рішеннях від 30.06.2021 №0-2655 на суму 1891,56 грн. та №0-2655 на суму 1263,40 грн. ГУ ДПС у м. Києві нарахувало податок на вже розділене нерухоме майно за період з вересня по грудень 2020 року. Вказані податкові повідомлення-рішення сплачені позивачем в повному обсязі.

Викладене вище свідчить про те, що з одного боку, позивачем свої податкові зобов`язання за спірне нерухоме майно виконано за період з вересня 2020 року по грудень 2020 року, а з іншого боку, податковий орган нарахував позивачу податок на нерухоме майно, яке з 15.09.2020 формально не існує, у зв`язку із розділом та відповідною реєстрацією.

Частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (надалі-Закон №1952) встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Таким чином, наведене у сукупності дає підстави для висновку про те, що позивачу з 15 вересня 2020 на праві власності не належить нежитлове приміщення в літері А вул. Круглоуніверситетська 22 в м. Києві, загальною площею 121,9 м2.

Відтак, нарахування податкових зобов`язань за вказане нерухоме майно за період з вересня 2020 року по грудень 2020 року є необґрунтованим.

Отже, враховуючи все наведене у сукупності, суд погоджується з доводами позивача про безпідставність прийняття ГУ ДПС у м. Києві податкового повідомлення-рішення від 30.06.2021 № 0-2655, а тому таке рішення контролюючого органу підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до платіжних доручень №640 від 04 січня 2022 року та №662 від 25 січня 2022 року позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 992,40 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд

вирішив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, (місцезнаходження: вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, 04116; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2021 № 0-2655 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, від 30.06.2021 № 0-2655.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 23 червня 2025 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.С. Молочна