Справа № 260/3771/25
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2025 рокум. Ужгород№ 260/3771/25
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Скраль Т.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Аннишинця Миколи Васильовича (90400, Закарпатська область, м. Хуст, вул. Чижмаря, 32) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, м. Харків, майдан Свободи,5, держпром, 3 під., 2 пов., ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2025 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника Аннишинця Миколу Васильовича звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, якою просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.03.2025 року за № 57 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області зарахувати у страховий стаж ОСОБА_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 періоди її трудової діяльності в колгоспі «Дружба», реорганізованому в Агропромислову спілку селян і фермерів «Дружба», що в подальшому реорганізована в СТОВ «Дружба» з 06.07.1984 року по 31.12.1987 року, з 01.01.1989 року до 01.05.1993 року та здійснити призначення і виплату їй пенсії за віком з 30.01.2025 року - наступного дня після досягнення ОСОБА_1 пенсійного віку.

19 травня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Зобов`язано Головне управління ПФУ в Закарпатській області надати суду до 12 червня 2025 року відмовні матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

22 травня 2025 року на виконання вимог суду, відповідачем 1 надано матеріали відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 .

1. Позиції сторін.

Заявлені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що факт праці позивачки в колгоспі «Дружба» з 06.07.1984 рокупо 31.12.1987 року, з 01.01.1989 року по 08.01.1992 року та в АПССФ «Дружба» з 09.01.1992 року до 01.05.1993 року, підтверджується належними доказами, а тому вказані періоди повинні повністю враховуватися Відповідачами при розрахунку страхового стажу позивачки. Більше того, дії відповідачів щодо неврахування до страхового стажу позивачки періодів її роботи в колгоспі «Дружба» 06.07.1984 року по 31.12.1987 року, з 01.01.1989 року по 08.01.1992 року та в АПССФ «Дружба» з 09.01.1992 року до 01.05.1993 року не відповідають вимогам п.3 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (із змінами) «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Так, в довідках № 15 від 22.06.2018 року, виданих СТОВ «Дружба» чітко зазначено, що Позивачка вступила в колгосп «Дружба» та працювала в даному колгоспі (звертають увагу суду на те, що колгосп «Дружба» в подальшому реорганізовувався) 06.07.1984 року по 31.12.1987 року, з 01.01.1989 року по 08.01.1992 року та в АПССФ «Дружба» з 09.01.1992 року до 01.05.1993 року.

29 травня 2025 року відповідачем 1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтуванні зазначають, що розглянувши документи подані для призначення пенсії ОСОБА_1 Головним управлінням в Харківській області (структурного підрозділу, що розглядав заяву позивача за принципом екстериторіальності) встановлено, що загальний страховий стаж відповідно до ст.24 Закону України від 09.07.2003 p. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 11 років 00 місяців 24 день. Наявного стажу роботи є недостатньо для призначення пенсії за віком. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, який необхідний позивачу для призначення пенсії Головним управлінням Харківській області прийнято рішення за №57 від 14.03.2025 р. про відмову у призначенні пенсії. За розглядом документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі «Дружба» з 08.07.1984 р. по 31.05.1993 p., згідно довідки №15 від 22.06.2018 p., оскільки облік робочого часу вівся в грошових одиницях, що не передбачено законодавством.

09 червня 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив відповідача 1, в якій зазначає, що нормами пенсійного законодавства передбачено необхідність врахування при обчисленні страхового стажу особи, що була членом колгоспу, виконання мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а не вироблення трудоднів. В матеріалах справи наявна трудова книжка Позивачки серія НОМЕР_2 від 06.07.1984 року, в якій згідно із записом № 01 Позивачку прийнято з 06.07.1984 року на роботу в колгосп «Дружба» с. Стеблівка. Згідно із записом № 2 цієї ж трудової книжки Позивачка звільнена з роботи з 01.05.1993 року у зв`язку з переводом на роботу в СП «Дріада». Звертають увагу суду на те, що всі записи в трудовій книжці НОМЕР_2 , виданій позивачці 06.07.1984 року про її прийняття на роботу та звільнення з роботи (з посади) виконані акуратно, кульковою ручкою, містять посилання на накази в графі «На підставі чого внесена запис», жодних виправлень, закреслень тощо, не містять та всі записи про прийняття на роботу та звільнення з роботи завірені підписами відповідальних осіб та печаткою. І хоча в трудовій книжці Позивачки відсутні записи про виробіток в колгоспі «Дружба» трудового мінімуму, однак відомості про це за періоди з 06.07.1984 року до 01.05.1993 року містяться в довідках № 15 від 22.06.2018 року. Звертають увагу суду на те, що Актом перевірки № 0700-0903-1/867 від 16.04.2025 року, складеним спеціалістом Відповідача 1 ОСОБА_2 (копія Акту знаходиться в матеріалах справи) не виявлено жодних розбіжностей між даними, зазначеними в довідках № 15 від 22.06.2018 року та первинними документами.

Відповідачем 2 або уповноваженим представником відзиву на позовну заяву до суду, у строк наданий судом в ухвалі Закарпатського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 19 травня 2025 року, не надано та не повідомлено суду поважні причини його ненадання.

Відповідно до статті 162 частини 6 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 07 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Закарпатській області із заявою № 920 про призначення пенсії за віком.

14 березня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області рішенням № 57 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Страховий стаж заявниці становить 11 років 24 дні.

Згідно наданих документів не взято до уваги довідку №15 від 22.06.2018 про вироблені вихододні в колгоспі, так як не можливо визначити кількість відпрацьованих вихододнів, оскільки у всіх графах зазначено «крб.».

Не погодившись із діями відповідача, позивач 14 травня 2025 року звернулася до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції Українигромадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162) у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Дана Інструкція була чинною до 29.07.1993 року.

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Позивачем при поданні заяви 07 березня 2025 року № 920 про призначення/перерахунок пенсії було надано трудову книжку колгоспника НОМЕР_2 .

Згідно з записами №1-2 у трудовій книжці колгоспника встановлено, що позивач у період з 06 липня 1984 року по 01 травня 1993 року була членом колгоспу «Дружба».

Зазначені відомості внесені з дотриманням вимог Інструкції.

Більше того, на підтвердження трудової діяльності у колгоспі «Дружба» ОСОБА_1 подала до органу Пенсійного фонду України довідки СТОВ «Дружба» від 22 червня 2018 року №15, якими підтверджено факт трудової діяльності у спірних періодах в колгоспі «Дружба», відомості про кількість трудоднів (людиноднів), трудову участь у колгоспному виробництві ОСОБА_1 з 1984 року по 1993 рік та відомостями щодо суми заробітної плати з розшифруванням.

Такі документи завірені печаткою товариства та підписом керівника. Жодних зауважень до їх достовірності відповідачі не заявляють.

В оскарженому рішенні, обґрунтовуючи відмову у зарахуванні періодів роботи в колгоспі «Дружба», ГУ ПФУ в Харківській області посилається виключно на те, що облік відпрацьованого робочого часу в колгоспі «Дружба» вівся в грошових одиницях, що не передбачено законодавством.

Проте, суд не може погодитися з позицією відповідача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 06 липня 1984 року по 01 травня 1993 року є протиправною, оскільки вищевказаний період підтверджується записами в трудовій книжці колгоспника позивача та довідками СТОВ «Дружба» від 22 червня 2018 року №15.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області приймаючи рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії № 57 від 14 березня 2025 року діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивачки на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що за заявою позивача про призначення пенсії згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 за принципом екстериторіальності вже визначений територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Наслідком скасування, прийнятого ГУ ПФ України в Харківській області за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії рішення є виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку повторно розглянути заяву.

Таким чином, з метою належного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 березня 2025 року № 920 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС Українипри частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується квитанцією від 01 травня 2025 року.

Таким чином, вказана сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139,229, 242-246, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі представника Аннишинця Миколи Васильовича (90400, Закарпатська область, м. Хуст, вул. Чижмаря, 32) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, м. Харків, майдан Свободи,5, держпром, 3 під., 2 пов., ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 57 від 14 березня 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 березня 2025 року № 920 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, м. Харків, майдан Свободи,5, держпром, 3 під., 2 пов., ) судові витрати у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) сплаченого судового збору.

5. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23 червня 2025 року.

СуддяТ.В.Скраль