Справа № 240/14804/24
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/14804/24 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

23 червня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Моніча Б.С. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просиал:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення пенсії за віком з 13.05.2020 на 17,5% із застосуванням пункту 7-2 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області припинити зменшення пенсії за віком на 17,5%, здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком без застосування пункту 7-2 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 13.05.2020 з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області з 15.07.2014 та отримувала пенсію за віком, обчислену відповідно до статей 27, 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058, пенсія за віком була призначена достроково, після досягнення нею 55 річного віку та на 35 місяці раніше встановленого пенсійного віку, зі зменшенням її розміру на 17,5% (на 0,5 % за кожний повний та неповний місяці дострокового виходу на пенсію (35 місяці х 0,5% = 17,5 %).

08.04.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій просила припинити зменшення її пенсії за віком на 17,5%, а також здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком без застосування пункту 7-2 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 13.05.2020.

Листом від 06.05.2024 №12389-10068/Б-02/8-0600/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило, що розмір пенсії кожної особи є індивідуальним і залежить від тривалості набутого страхового стажу та розміру отримуваної заробітної плати, а також доплат, підвищень та надбавок до пенсії, право на встановлення яких підтверджено відповідними документами. Згідно з ч.1 ст.28 Закону (у редакції, чинній з 01.10.2011) за кожний повний рік страхового стажу понад 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Вказало, що позивачу пенсія призначена відповідно до пункту 7-2 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15.07.2014, у зв`язку з чим розмір пенсії, обчислений відповідно до ст.27 та з урахуванням ст.28 Закону зменшувався на 0,5% за кожний повний та неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовувалось до досягнення віку, передбаченого ч.1 ст.26 цього Закону, та протягом періоду, який дорівнює кількості повних та неповних місяців дострокового виходу на пенсію після досягнення жінкою віку, передбаченого частиною 1 статті 26 цього Закону (з 15.07.2014 по 13.06.2017). Після завершення цього періоду розмір пенсії переглядається без застосування зниження пенсії з дня, наступного за днем завершення цього періоду (з 13.05.2020). Зазначило, що позивач досягла пенсійного віку (58 років), встановленого ст.26 Закону - 13.06.2017. Перерахунок та виплату належної суми пенсії з 13.05.2020 їй буде проведено після надання Пенсійним фондом України дозволу для опрацювання пенсійної справи.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду.

За результатом розгляду матеріалів справи суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість вимог позову та наявність підстав для їх задоволення.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі - Закон №1058-IV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV встановлено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідних для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За змістом абзацу 3 частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки, які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року, після досягнення ними віку 58 років.

Пунктом 7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV визначено, що до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Зменшення розміру пенсії за віком застосовується до досягнення віку, передбаченого частиною 1 статті 26 цього Закону, та протягом періоду, який дорівнює кількості повних та неповних місяців дострокового виходу на пенсію після досягнення жінкою віку, передбаченого частиною 1 статті 26 цього Закону. Після завершення цього періоду розмір пенсії переглядається без застосування зниження пенсії з дня, наступного за днем завершення цього періоду.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені положення законодавства, судова колегія зауважує, що пенсійним законодавством України передбачена можливість дострокового виходу на пенсію за умови наявності у заявника достатнього страхового стажу (на дату звернення), досягнення ним відповідного віку та за умови, що він не працевлаштований.

Поряд з цим, у разі оформлення пенсії достроково, розмір соціальної виплати зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

При цьому, після досягнення пенсіонером віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV коефіцієнт пониження розміру (у 0,5 %) пенсійної виплати не застосовується і в силу приписів п. 7-2 Прикінцевих положень вказаного Закону № 1058-IV саме на орган пенсійного забезпечення покладається обов`язок здійснити перерахунок пенсії без додаткового звернення пенсіонера, тобто в автоматичному порядку.

Як встановлено з матеріалів справи, станом на дату призначення позивачу пенсії, остання досягла віку 55 років 1 місяця. Строк з моменту дострокового виходу на пенсію до досягнення пенсійного віку (58 років, 12.06.2017) для позивача становив 2 роки та 9 місяців, тобто 35 місяців. Ураховуючи, що за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію розмір пенсії зменшується на 0,5 відсотка, то позивачу пенсія була зменшена на 17,5 % (за 35 місяців).

35 місяці після досягнення позивачем пенсійного віку у 58 років (тобто після 12.06.2017) сплинули 12.05.2020 (12.06.2017 + 35 місяців = 12.05.2020).

Отже, керуючись пунктом 7-2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, відповідач з 13.05.2020 повинен був автоматично переглянути розмір пенсії позивача і з цієї дати не застосовувати відсоток зниження пенсії (17,5 %).

Натомість, як достеменно встановлено судом першої інстанції, у всіх виплатних періодах, в тому числі й вже після 13.05.2020, нарахування та виплата пенсії позивачу відбувалась із застосуванням механізму зменшення її розміру на 17,5 % у зв`язку із більш раннім виходом позивача на пенсію.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення призначеної позивачу пенсії за віком з 13.05.2020 на 17,5% із застосуванням пункту 7-2 розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Моніч Б.С. Гонтарук В. М.