Справа № 380/11253/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/11253/24 пров. № А/857/7524/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.01.2025р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в наданні дозволу на викуп земельної ділянки для ведення фермерського господарства, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Ланкевич А.З., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 14.01.2025р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

22.05.2024р. (згідно із відомостями ярлика на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення 37 сесії 8 скликання Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. № 91 від 19.04.2024р. «Про відмову в наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на викуп земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради»;

зобов`язати відповідача Шегинівську сільську раду Яворівського району Львівської обл. прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на викуп земельної ділянки площею 10,9956 га для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0285 відповідно до вимог п.6-1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу /ЗК/ України, за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці даної земельної ділянки;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати: сплачений судовий збір та витрати за надання правничої (правової) допомоги адвокатом (а.с.1-9, 42).

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.29-46).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.01.2025р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення 37 сесії 8 скликання Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. № 91 від 19.04.2024р. «Про відмову в наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на викуп земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради»; зобов`язано Шегинівську сільську раду Яворівського району Львівської обл. прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на викуп земельної ділянки площею 10,9956 га для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0285, відповідно до вимог п.6-1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, за ціною, що дорівнює нормативній грошовій оцінці даної земельної ділянки; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 1211 грн. 20 коп. (а.с.95-104).

16.01.2025р. за допомогою системи «Електронний суд» представник позивача Гриньо М.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: витрати за надання правничої (правової) допомоги (а.с.107).

Згідно додаткового рішення від 24.01.2025р. заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката задоволено частково; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн.; у задоволенні решти вимог заяви відмовлено (а.с.113-115).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням (основним), його оскаржив відповідач Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.120-130).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 просить дати дозвіл на викуп земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що передбачено Державним актом на право постійного користування землею серії ЛВ № 281 від 02.03.2001р., хоча спірну земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0285, позивач використовував протягом більше 20-ти років не за цільовим призначенням, а саме: для ведення комплексу з наданням послуг громадського харчування в приміщенні комплексу «Колиба», яка була побудована на вказаній земельній ділянці, здійснюючи в такий спосіб комерційну діяльність на землях сільськогосподарського призначення.

Отже, вносячи недостовірні дані в офіційні документи, якими є заява позивача щодо ведення фермерського господарства, ОСОБА_1 протягом тривалого часу здійснював підприємницьку діяльність, пов`язану з наданням послуг у сфері громадського харчування, та використовував вказану земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0285 не за цільовим призначенням. Порушення правил користування вищевказаною земельною ділянкою ОСОБА_1 підтверджується будівництвом у 2002 році на цій ділянці водного об`єкту (ставка) загальною площею 0,62 га; вказана діяльність не є пов`язаною із веденням фермерського господарства, а саме з вирощуванням сільськогосподарської продукції.

Окрім цього, проведеною перевіркою було встановлено, що діяльність по виробництву сільськогосподарської продукції ОСОБА_1 не знайшла свого підтвердження, що було зафіксовано відповідними актами обстеження цієї ділянки, наданням фотофіксації, де чітко відображено відсутність здійснення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також із державних актів на право постійного користування землею, що видавалися раніше, вбачається, що земельну ділянку надано в постійне користування саме для ведення селянського (фермерського) господарства.

При цьому відповідач стверджує, що у випадку створення і реєстрації фермерського господарства (юридичної особи), із клопотанням про викуп земельної ділянки повинно звертатися таке господарство, а не його засновник, який отримав державний акт на право постійного користування землею; в цьому питанні покликається на практику Верховного Суду.

Окрім цього, право надавати дозвіл на викуп земельної ділянки площею для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради за ціною, що дорівнює нормативній грошовій оцінці даної земельної ділянки, або мотивовано відмовити у його наданні, є дискреційним повноваженням органу місцевого самоврядування.

Представник позивача Гриньо М.І. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.142-148).

Відповідач Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської обл. подав до апеляційного суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує доводи відзиву та просить задовольнити вимоги апеляційної скарги (а.с.152-154).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є керівником Фермерського господарства /ФГ/ «Трембіта» (місцезнаходження: вул.Дружби, 174, с.Волиця, Мостиський район, Львівська обл., 81324; ); основним видом економічної діяльності вказаного господарства є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с.14)

На підставі рішення Мостиської районної ради народних депутатів Мостиського району Львівської обл. № 5 від 24.01.2001р. ОСОБА_1 надано в постійне користування земельну ділянку площею 10,9956 га, що розташована на території Тщенецької сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ЛВ № 281 від 02.03.2001р., який зареєстровано в Книзі записів на право постійного користування землею за № 29/390 (а.с.15 і на звороті).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 16.09.2021р. земельній ділянці площею 10,9956 га для ведення фермерського господарства присвоєно кадастровий номер :02:000:0285 (а.с.16).

Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 17991 станом на 05.08.2022р. нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки становить 137317 грн. 72 коп. (а.с.20).

17.08.2022р. ОСОБА_1 звернувся голови Шегинівської сільської ради із заявою про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 10,9956 га для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0285, відповідно до вимог п.6-1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці цієї земельної ділянки. До заяви позивач долучив наступні документи: копії паспорта, ідентифікаційного номера, витяг з Державного реєстру речових прав від 23.09.2021р., витяг з Державного земельного кадастру від 16.09.2021р., витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № 17991 від 05.08.2022р. та копію Державного акта на право постійного користування землею (а.с.21).

25.08.2022р. заява ОСОБА_1 була розглянута на засіданні постійної комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи. Комісія вирішила рекомендувати провести обстеження земельної ділянки площею 10,9956 га для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0285, яка перебуває в постійному користуванні ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії ЛВ № 281 від 02.03.2001р., на предмет використання її за цільовим призначенням; після проведення обстеження заяву гр. ОСОБА_1 та матеріали обстеження направити на розгляд сесії (а.с.71 і на звороті).

09.09.2022р. за результатами обстеження земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0285 постійною комісією з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи складено відповідний акт, в якому встановлено, що на вказаній земельній ділянці знаходиться водний об`єкт (став), комплекс нежитлових будівель (ресторан, павільйони обслуговування, сторожова будка), які належать ФГ «Трембіта» на праві власності згідно з свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 16.05.2007р.; значна частина земельної ділянки (80 %) поросла чагарником та деревами; земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0285 не використовується за цільовим призначенням (для вирощування сільськогосподарських культур) (а.с.56).

Ураховуючи наявний стан земельної ділянки, комісія дійшла висновку, що заява позивача про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 10,9956 га, цільове призначення: для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0285, відповідно до п.6-1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці, може бути позитивно розглянута після приведення земельної ділянки у стан, придатний для використання за цільовим призначенням.

На черговій сесії Шегинівської сільської ради, яка відбулася 09.12.2022р., заява ОСОБА_1 від 17.08.2022р. була винесена для обговорення та прийняття рішення.

За результатами депутатського голосування рішення не прийнято, що підтверджується протоколом № 24 24-ої чергової сесії Шегинівської сільської ради восьмого скликання від 09.12.2022р.

Листом № 02-18/1637 від 14.12.2022р. Шегинівська сільська рада повідомила ОСОБА_1 про те, що на черговій сесії Шегинівської сільської ради, яка відбулася 09.12.2022р., заява ОСОБА_1 повторно була винесена для обговорення та прийняття рішення; за результатами депутатського голосування рішення не прийнято.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду його заяви від 17.08.2022р. про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 10,9956 га для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0285, відповідно до вимог п.6-1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці цієї земельної ділянки, та неприйняття рішення за результатами її розгляду, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.07.2023р. у справі № 380/3888/23 визнано протиправною бездіяльність Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 вх. № 02-12/379 від 17.08.2022р. про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 10,9956 га для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0285, відповідно до вимог п.6-1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці цієї земельної ділянки; зобов`язано Шегинівську сільську раду Яворівського району Львівської обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 вх. № 02-12/379 від 17.08.2022р. про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 10,9956 га для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0285, відповідно до вимог п.6-1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці цієї земельної ділянки, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні (а.с.23-29).

На підставі виконавчого листа 08.09.2023р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.07.2023р. у справі № 380/3888/23.

Постановою старшого державного виконавця Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської обл. Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.09.2023р. закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 380/3888/23, виданого 21.08.2023р. Львівським окружним адміністративним судом, на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) (а.с.38 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2023р. у справі № 380/22424/23 визнано протиправною та скасовано постанову Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської обл. Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, винесену старшим державним виконавцем Пономар О.М., ВП № 72705001 від 08.09.2023р. про закінчення виконавчого провадження (а.с.30-36).

28.02.2024р. постійною комісією з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи проведено повторне обстеження земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0285. За результатами обстеження комісією складено відповідний акт, в якому встановлено, що станом на 28.02.2024р. на земельній ділянці проводяться роботи по видаленню чагарника та дерев; водний об?єкт (став), комплекс нежитлових будівель (ресторан, павільйон обслуговування, сторожова будка), які належать ФГ «Трембіта» на праві власності згідно свідоцтва про право власності САВ 137809 від 16.05.2007р. і на далі знаходяться на вказаній земельній ділянці (зворот а.с.72).

19.04.2024р. 37 сесією 8 скликання Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської обл., керуючись ст.ст.12, 41 ЗК України, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», прийнято рішення № 91 про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на викуп земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради у зв`язку із використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням (а.с.37).

Вважаючи протиправним рішення відповідача № 91 від 19.04.2024р. та таким, що порушує його право на землю, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що ст.128 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови в продажу земельної ділянки. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.128 ЗК України.

Однак, згідно змісту спірного рішення підставою для відмови в наданні дозволу ОСОБА_1 на викуп земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради слугувало використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, тобто така, яка не передбачена ч.5 ст.128 ЗК України; жодних інших підстав відповідачем не зазначено. Більше того, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач не керувався положеннями вищевказаної норми (ч.5 ст.128 ЗК України), натомість прийняв до уваги норми ст.ст.12 та 41 ЗК України.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 з 2001 року належить на праві постійного користування земельна ділянка площею 10,9956 га, що розташована на території Шегинівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, відтак, з урахуванням норм ст.128 та п.6-1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, позивач має право на викуп такої земельної ділянки у власність з розстрочкою платежу до десяти років з рівним річним платежем за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці таких земельних ділянок, без проведення земельних торгів.

Таким чином, рішення відповідача № 91 від 19.04.2024р. прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Водночас, найбільш ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу на викуп земельної ділянки, оскільки застосовний попереднім рішенням суду в справі № 380/3888/23 спосіб захисту повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на викуп земельної ділянки позитивного результату не дав та порушені права позивача не відновив.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність правових підстав щодо задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ч.1 ст.2 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно із ч.ч.1 і 2 ст.127 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюються на конкурентних засадах (на земельних торгах) у формі електронного аукціону у випадках та порядку, встановлених главою 21 цього Кодексу.

Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам регламентовано статтею 128 ЗК України.

Так, за змістом вказаної статті ЗК України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються, зокрема: а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд); б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина копія документа, що посвідчує особу.

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Підставою для відмови в продажу земельної ділянки є: а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності; г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність; ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Отже, положеннями ЗУ України регламентовані загальні правила та умови продажу земельних ділянок, а також визначений вичерпний перелік підстав для прийняття рішення про відмову у такому продажі.

Встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою, в якій просив прийняти рішення про продаж йому земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення (відповідно до вимог п.6-1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці цієї земельної ділянки), що була надана йому в постійне користування для ведення фермерського господарства.

Відповідно до пункту 6-1 розділу Х «Перехідні положення» (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою від 17.08.2022р.) ЗК України громадяни України, яким належить право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельними ділянками державної і комунальної власності, призначеними для ведення селянського (фермерського) господарства, а також орендарі земельних ділянок, які набули право оренди землі шляхом переоформлення права постійного користування щодо зазначених земельних ділянок до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів», мають право на викуп таких земельних ділянок у власність з розстрочкою платежу до десяти років з рівним річним платежем за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці таких земельних ділянок, без проведення земельних торгів. У разі купівлі земельної ділянки з розстроченням платежу право власності переходить до покупця після сплати першого платежу. Вимоги частини сьомої статті 130 цього Кодексу не поширюються на земельні ділянки, які придбаваються відповідно до цього пункту.

Право викупу на умовах, зазначених в абзаці першому цього пункту, також належить громадянам України - спадкоємцям громадян, яким належало право постійного користування, право довічного успадкованого володіння земельними ділянками державної і комунальної власності, призначеними для ведення селянського (фермерського) господарства (крім випадків, коли такі земельні ділянки були передані у власність чи користування фізичним або юридичним особам). Якщо таких спадкоємців декілька, земельна ділянка придбавається ними у спільну часткову власність, де частки кожного із спадкоємців у праві власності є рівними.

Права постійного користування та довічного успадковуваного володіння земельними ділянками державної та комунальної власності зберігаються за суб`єктами відповідного права, які не здійснили викуп таких ділянок відповідно до абзацу першого цього пункту.

Тобто умовою, з якою законодавець пов`язував виникнення у громадянина України права на викуп відповідних земельних ділянок у власність з розстрочкою платежу до десяти років з рівним річним платежем за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці таких земельних ділянок, без проведення земельних торгів, є належність такому громадянину права постійного користування земельною ділянкою комунальної форми власності.

Встановлено, що ОСОБА_1 на праві постійного користування належить земельна ділянки площею 10,9956 га, що розташована на території Шегинівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ЛВ № 281 від 02.03.2001р., який зареєстровано в Книзі записів на право постійного користування землею за № 29/390.

17.08.2022р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 10,9956 га для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0285, відповідно до вимог п.6-1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці даної земельної ділянки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.07.2023р. у справі №380/3888/23 зобов`язано Шегинівську сільську раду Яворівського району Львівської обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 вх. № 02-12/379 від 17.08.2022р. про надання дозволу на викуп земельної ділянки площею 10,9956 га для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0285, відповідно до вимог п.6-1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці цієї земельної ділянки, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

На виконання цього судового рішення Шегинівська сільська рада прийняла рішення № 91 від 19.04.2024р., яким відмовила позивачу в наданні дозволу на викуп земельної ділянки площею 10,9956 га для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0285, у зв`язку з тим, що вищевказана земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням.

Водночас, як правильно зауважив суд першої інстанції, положеннями ЗУ України регламентовані загальні правила та умови продажу земельних ділянок, а також визначений вичерпний перелік підстав для прийняття рішення про відмову у такому продажі.

Зокрема, ст.128 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови в продажу земельної ділянки, а саме: а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності; г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність; ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.128 ЗК України.

Згідно змісту спірного рішення підставою для відмови в наданні дозволу ОСОБА_1 на викуп земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради слугувало використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, тобто така, яка не передбачена ч.5 ст.128 ЗК України; жодних інших підстав відповідачем не зазначено. Більше того, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач навіть не керувався положеннями вищевказаної норми (ч.5 ст.128 ЗК України), натомість керувався нормами ст.ст.12 та 41 ЗК України.

Отже, відповідачем не наведено жодної з підстав, передбачених ч.5 ст.128 ЗК України, за яких позивачеві було відмовлено в наданні дозволу на викуп земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

За таких умов відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є протиправною.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 з 2001 року належить на праві постійного користування земельна ділянка площею 10,9956 га, що розташована на території Шегинівської сільської ради, для ведення особистого селянського господарства, відтак, з урахуванням норм ст.128 та п.6-1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, останній має право на викуп такої земельної ділянки у власність з розстрочкою платежу до десяти років з рівним річним платежем за ціною, яка дорівнює нормативній грошовій оцінці таких земельних ділянок, без проведення земельних торгів.

Окрім цього, апеляційний суд враховує, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 360794783 від 28.12.2023р. будівля, яка знаходиться за адресою: вул.Дружби,174, с.Волиця, Мостиський район, Львівська обл., 81324, власником якої ФГ «Трембіта», є комплексом складських приміщень (а.с.160).

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність спірного рішення 37 сесії 8 скликання Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. № 91 від 19.04.2024р. «Про відмову в наданні дозволу гр. ОСОБА_1 на викуп земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради».

У доводах апеляційної скарги представник позивача вказує на необхідність застосовувати під час вирішення цього спору правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 01.04.2020р. у справі № 320/5724/17, Верховного Суду у постанові від 03.11.2021р. у справі № 817/1911/17.

Водночас, апеляційний суду зазначає, що згадані постанови не є релевантними до обставин цієї судової справи, оскільки стосуються інших обставин, а саме: у наведених справах оскаржувалися рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема, про відмову у затвердженні проекту землеустрою з тих підстав, що згідно поданих документів спірна земельна ділянка, яка передбачена для розподілу між членами фермерського господарства, перебуває в постійному користуванні громадянина (постанова Верховного Суду від 03.11.2021р. у справі № 817/1911/17). У справі № 320/5724/17 предметом позову було поновлення договору оренди земельної ділянки площею та визнання права користування земельною ділянкою.

Натомість у справі, що розглядається, підставою для відмови в наданні дозволу позивачу на викуп земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради слугувало використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, тобто така, яка не передбачена ч.5 ст.128 ЗК України; жодних інших підстав відповідачем не зазначено.

Стосовно інших підстав для відмови в задоволенні заяви позивача, на яких наполягає апелянт під час судового розгляду, колегія суддів враховує, що вказана зміна кваліфікації підстав відмови в наданні дозволу на викуп земельної ділянки для ведення фермерського господарства суб`єктом владних повноважень в судових процедурах, є неприйнятною з огляду на принцип правової визначеності, який притаманний як судовим рішенням, так і рішенням суб`єктів владних повноважень. Запровадження позиції зміни підстав прийняття рішень, після їх прийняття, як способу реалізації владних управлінських функцій, призведе до свавілля суб`єктів владних повноважень.

З приводу доводів апеляційної скарги про виключну компетенцію відповідача апеляційний суд зазначає наступне.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Наведена правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.11.2019р. у справі №227/3208/16-а.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обираючи спосіб захисту порушеного права слід зважати на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява №38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

При цьому, колегія суддів враховує, що виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Дискреційними повноваженнями є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Натомість, у цій справі, відповідач вважає свої повноваження дискреційними помилково, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні. Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно з законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи. Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Однак як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Проте, як зазначено вище, підставою для відмови в наданні дозволу ОСОБА_1 на викуп земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради слугувало використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, тобто така, яка не передбачена ч.5 ст.128 ЗК України; жодних інших підстав відповідачем не зазначено. Більше того, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач не керувався положеннями вищевказаної норми (ч.5 ст.128 ЗК України), натомість покликався на норми ст.ст.12 та 41 ЗК України.

Водночас вичерпний перелік підстав для відмови в продажу земельної ділянки визначений ст.128 ЗК України. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.128 ЗК України.

З огляду на викладене є підстави вважати, що у відповідача відсутні повноваження діяти на власний розсуд, а отже і відсутні перешкоди у прийнятті рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на викуп земельної ділянки площею 10,9956 га для ведення фермерського господарства на території Шегинівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0285, відповідно до вимог п.6-1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, за ціною, що дорівнює нормативній грошовій оцінці даної земельної ділянки.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про підставність та обґрунтованість заявлених вимог, а тому розглядуваний позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

В порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Шегинівську сільську раду Яворівського району Львівської обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.01.2025р. в адміністративній справі № 380/11253/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Шегинівську сільську раду Яворівського району Львівської обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 23.06.2025р.