Справа № 520/1628/25
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

10 червня 2025 року Справа № 520/1628/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Шаркової А.В.,

за участю:

представника позивача - Дешуніна С.В., Лисиці С.В.,

представника відповідача Головного управління ДПС у Харківській області - Славич А.М.

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСНЕТ" (вул. Валентинівська, буд. 12, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61168, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКСНЕТ» (надалі за текстом - ТОВ «МАКСНЕТ», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі за текстом - ГУ ДПС у Харківській області, відповідач, податковий орган), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати:

- частково в сумі 4 689 225,15 грн. податкове повідомлення-рішення № 1 від 22.10.2024 на суму 4734 708,75 грн. ГУ ДПС у Харківський області про нарахування податку на прибуток в сумі 3 787 767, 00 грн. та штрафних санкцій в сумі 946 941,75 грн.;

- частково в сумі 3 645 542,50 грн. податкове повідомлення-рішення № 1 від 22.10.2024 на суму 3 657532,50 грн. ГУ ДПС у Харківській області про нарахування податку на додану вартість в сумі 2926 026,00 грн. та штрафних санкцій в сум 731 506,50 грн.;

- повністю податкове повідомлення-рішення № 1 від 22.10.2024 на суму 1458 217,00 грн. ГУ ДПС у Харківській області про нарахування штрафних санкцій за п. 120-1.2 Податкового кодексу України;

- частково в сумі 39 625,30 грн. вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-1 від 22.10.2024 в сумі 64 347,33 грн. ГУ ДПС у Харківський області про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- частково в сумі 8977,78 грн. рішення про застосування штрафних санкцій № 1 від 22.10.2024 в сумі 14 579,05 грн. ГУ ДПС у Харківський області про нарахування штрафних санкцій за не нарахування єдиного внеску;

- повністю рішення про застосування штрафних санкцій № 1 від 22.10.2024 в сумі 255,00 грн. ГУ ДПС у Харківський області про нарахування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що податкові повідомлення-рішення, вимога та рішення про застосування штрафних санкцій винесені на підставі висновків, які суперечать фактичним обставинам фінансово-господарської діяльності підприємства, не відповідають податковому законодавству і мають бути скасовані.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу у підготовче засідання.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду з боку податкового органу надійшов 12.02.2025 відзив на позовну заяву, згідно зі змістом якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав відповідності прийнятих податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій вимогам законодавства та безпідставності позовних вимог, в наслідок вірного встановлення порушень за результатами проведеної перевірки.

Від уповноваженого представника позивача 10.04.2025 надійшла відповідь на відзив у змісті якої підтримано правову позицію позовної заяви.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 21.05.2025 від уповноваженого представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Від представника податкового органу 06.06.2025 до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення по справі.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 10.06.2025 від уповноваженого представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

В судове засідання представники позивача прибули, підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити з посиланням на обґрунтування позову.

Представник відповідача в судове засідання прибув, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, наполягав на заявленій правовій позиції.

Щодо часових проміжків складання повного тексту рішення суд зазначає, що у період часу 17.06.2025 та 18.06.2025 суддя перебував на навчанні, крім того в зв`язку із здійсненням діяльності Харківським окружним адміністративним судом з відправлення правосуддя в умовах ведення бойових дій на території Харківської міської територіальної громади, яка віднесена до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25.04.2022 № 75 (із змінами), складання повного тексту рішення було відтерміновано.

Заслухавши пояснення представників позивача та представника податкового органу, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

ГУ ДПС у Харківській області на підставі направлень від 02.09.2024 № 7409, 7410, 7411, 7412, 7413 та на підставі наказу ГУ ДПС у Харківській області, утвореного як відокремлений підрозділ ДПС України від 28.08.2024 № 3860-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «МАКСНЕТ» ()» з урахуванням наказу від 30.08.2024 № 3899-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Харківській області від 28.08.2024 № 3860-п» відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, п. 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82, п.п. 69.22, п.п. 69.351 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (надалі за текстом - ПК України), п. 2 ч. 1 ст. 13, ч. 16 ст. 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зі змінами, у зв`язку з отриманням відомостей від державного реєстратора щодо виділу ТОВ «МАКСНЕТ» () проведена позапланова документальна перевірка ТОВ «МАКСНЕТ» за період діяльності з 01.10.2019 по 01.09.2024 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених ПК України, податків та зборів, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.10.2019 по 01.09.2024 - з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За результатами перевірки складено акт від 27.09.2024 № 45248/20-40-07-01-05/34633951 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСНЕТ»» та винесено податкові повідомлення-рішення від 22.10.2024 №1, №01, №1, № 1, № 1 та вимоги від 22.10.2024 №Ю-1.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «МАКСНЕТ»:

За податковим повідомленням-рішенням № 1 встановлено порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України, занижено податок на прибуток всього у сумі 3787767,00 грн., в т.ч. по періодам: 4 квартал 2019 року в сумі 85028,00 грн., 1 квартал 2020 року в сумі 133881,00 грн., 2 квартал 2020 року в сумі 83228,00 грн., 3 квартал 2020 року в сумі 74239,00 грн., 4 квартал 2020 року в сумі 2735708,00 грн., 1 квартал 2021 року в сумі 118327,00 грн., 2 квартал 2021 року в сумі 88493,00 грн., 3 квартал 2021 року в сумі 114559,00 грн., 4 квартал 2021 року в сумі 127723,00 грн, 1 квартал 2022 року в сумі 39869,00 грн., 3 квартал 2023 року в сумі 46144,00 грн., 4 квартал 2023 року в сумі 68282,00 грн., 1 квартал 2024 року в сумі 34572,00 грн., 2 квартал 2024 року в сумі 37714,00 грн..

Перевіркою повноти визначення задекларованих ТОВ «МАКСНЕТ» показників у рядку 01 Декларацій «дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» за період з 01.10.2019 по 30.06.2024 встановлено їх заниження на загальну суму 14 582 172,00 грн. у тому числі за 2020 рік у сумі 14 582 172,00 грн..

Перевіркою ТОВ «МАКСНЕТ» встановлено факт наявності станом на початок перевіряємого періоду (01.10.2019) по рахунку 201 «Виробничі запаси» 7 бланків векселів, які були фактично списані (за даними субрахунку 201 «Виробничі запаси») у червні 2020 року.

ТОВ «Ланет Україна», код 36547435 (перейменовано на «ТОВ НЕТ-ТЕХНОЛОДЖИ») станом на момент проведення перевірки має стан 14 «Визнано банкрутом».

Остання податкова звітність надана за січень 2015 року з податку на додану вартість. Остання фінансова звітність надана за 2014 рік.

Фінансовою звітністю ТОВ «Ланет Україна», код 36547435 (перейменовано на ТОВ «НЕТ-ТЕХНОЛОДЖИ») за 2014 рік (від 24.02.2015 № ) не встановлено наявності векселів одержаних, а саме по рядку 1120 «Векселі одержані» заборгованість відсутня.

Фінансові звіти ТОВ «Ланет Україна», код 36547435 (перейменовано на ТОВ «ТОВ НЕТ-ТЕХНОЛОДЖИ») після 2014 року не надавались.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, по справі про банкрутство ТОВ «НЕТ-ТЕХНОЛОДЖИ» від 15.11.2017 справа № 911/5213/15 ліквідатор банкрута зазначив про відсутність у нього документів ТОВ «НЕТ-ТЕХНОЛОДЖИ» у зв`язку із тим, що колишнім керівником банкрута не було передано такі документи, не зважаючи на численні звернення арбітражного керуючого з відповідною вимогою.

Ліквідатором банкрута подано звернення до Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області із заявою про вчинення правопорушення з проханням провести перевірку діяльності колишнього керівника ТОВ «НЕТ-ТЕХНОЛОДЖИ».

Проведеною перевіркою та наданими поясненнями до перевірки встановлено, що листом вих. №27/12/2019 від 27.12.2019 ТОВ «ЛІНКОМ-3000», () повідомлено, що на поточний час ТОВ «ЛІНКОМ-3000» є власником простих векселів в кількості 7 штук на загальну суму 14 582 172,40 грн., які ТОВ «МАКСНЕТ» передало ТОВ «Ланет Україна» () та повідомлено про намір пред`явити їх до погашення до 31.12.2020 включно.

Остання податкова звітність ТОВ «ЛІНКОМ-3000» надана за квітень 2020 року з ПДВ.

Остання фінансова звітність надана за 2019 рік (02.01.2020 №).

Листом №26/05/2020 від 26.05.2020 ТОВ «ЛІНКОМ-3000» повідомлено про згоду на переведення боргу за векселями в сумі 14 582 172,40 грн. на нове підприємство шляхом виділу з ТОВ «МАКСНЕТ».

Протоколом загальних зборів засновників ТОВ «МАКСНЕТ» від 24.11.2020 було розглянуто питання про вимоги кредиторів і прийнято рішення про проведення виділу шляхом переходу частини майна від ТОВ «МАКСНЕТ» до нової юридичної особи ТОВ «СІА НЕТ» ().

Зокрема було передано пасиви на суму 14 582,2 тис. грн в т ч. кредиторська заборгованість за виданими векселями на суму 14 582 172,40 грн., що відображено в бухгалтерському обліку проведенням Дт 611 Кт 683.

ТОВ «СІА НЕТ» () зареєстроване 24.11.2020 №000045695 та станом на момент проведення перевірки перебуває на обліку у ГУ ДПС у м. Києві (Оболонський район м. Києва) єдина податкова та фінансова звітність надана за 2020 рік.

Директор ТОВ «СІА НЕТ» на момент передачі векселів ОСОБА_1 був керівником ТОВ «ЛІНКОМ-3000» на момент передачі векселів та директором ТОВ «Ланет Україна» на момент їх можливого виписування.

Крім того ОСОБА_1 діяв як довірена особа усіх 4 засновників ТОВ «МАКСНЕТ» на момент прийняття рішення та під час проведення виділу ТОВ «СІА НЕТ».

На наданих завірених бланках векселів відсутній запис про переведення векселів на ТОВ «ЛІНКОМ-3000».

Відповідно до даних рахунку 71, 79 за ТОВ «МАКСНЕТ» не встановлено включення підприємством до складу доходу при визначенні фінансового результату у перевіряємий період сум за безнадійною кредиторською заборгованістю з ТОВ «Ланет Україна», () (перейменовано на ТОВ «НЕТ-ТЕХНОЛОДЖИ») чим порушено П(С)БО 15 «Доходи», ст.1, ст. 4, ст.9 Закону України від 16.07.1999 №996 ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України всього на суму 14 582 172,40 грн., в т.ч. за 2020 рік у сумі 14 582 172,40 грн..

З аналізу інших операційних витрат підприємства (р.2180 ф.2) встановлено, що у 1 кварталі 2020 року до складу витрат по рахунку 948 було включено суму донарахованих податків та штрафних санкцій разом з пенею по податку на прибуток у розмірі 313800,75 грн. за результатами планової документальної виїзної перевірки за період з 01.04.2018 по 30.09.2019, що оформлено актом перевірки від 24.02.2020 №528/20-40-05-01-08/34633951.

В порушення прямих норм бухгалтерського обліку підприємством було безпідставно віднесено до інших витрат підприємства суми нарахованих податкових зобов`язань за результатами документальної перевірки, що призвело до заниження фінансового результату господарської діяльності у 1 кварталі 2020 року на загальну суму 202149,00 грн. в порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України та п. 6, п. 20 стандарту бухгалтерського обліку 16 «Витрати» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 р. за № 27/4248 зі змінами та доповненнями.

Зазначене порушення підприємством не заперечувалось та не оскаржується.

Перевіркою формування витрат по бухгалтерському обліку в періоді з 01.10.2019 по 30.06.2024 (з урахуванням перебування на спрощеній системі оподаткування) встановлено, що до складу витрат по бухгалтерському рахунку 91 «Загальновиробничі витрати» віднесено витрати по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2 , код НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_3 , код НОМЕР_2 грн., ФОП ОСОБА_4 , код НОМЕР_3 . Перевіркою наданих документів встановлено, що ФОП ОСОБА_2 надавав послуги у сфері інформаційних технологій: послуги з оброблення даних та інших інформаційних послуг в сумі 3081480,49 грн., ФОП ОСОБА_3 , в сумі 1627954,00 грн.: консультування з питань інформатизації; ФОП ОСОБА_4 , код НОМЕР_3 : зобов`язання згідно договору №01/2020 від 01.02.2020 за послуги SMM в сумі 1549393,00 грн..

Наймані працівники у ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 відсутні.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

До перевірки надані договори та акти виконаних робіт, які не розкривають обсягу та факту виконаних робіт та порядок визначення суми винагороди за актами виконаних робіт.

В актах виконаних робіт відсутня інформація щодо витрат людських ресурсів для виконання робіт, порядку визначення винагороди, об`єму виконаних робіт/наданих послуг.

Змістом первинної документації не передбачено, яким чином ТОВ «МАКСНЕТ» здійснював контроль за виконанням ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 своїх зобов`язань та яким чином надавав перелік абонентів для виконання послуг.

Зі змісту штатного розкладу ТОВ «МАКСНЕТ» встановлено наявність наступних фахівців: монтажник інформаційно-комунікаційних мереж - 11 осіб; фахівець з розширення ринку збуту - 1 особа; менеджер (управитель) з реклами 1 особа; фахівець з інформаційних технологій - 2 особи; технік - оптик - 3 особи; менеджер (управитель) з маркетингу - 1 особа; інші.

У період перебування на спрощеній системі оподаткування ТОВ «МАКСНЕТ» (Єдиний податку 3 групи 2% на період воєнного, надзвичайного стану) ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 послуги не надавались.

Надані до перевірки документи по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 не дають обґрунтування визначення винагороди за актами виконаними робіт та свідчать про неможливість виконання обсягу робіт лише самим ФОП.

В порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, ПСБУ16 «Витрати» занижено по взаємодії з ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності всього на суму 6 258 828,00 грн..

До розгляду заперечень ТОВ «МАКСНЕТ» надано документи з ФОП ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 за липень 2020 року, грудень 2021 року, які були розглянуті податковим органом та не встановлено порядку визначення винагороди за актами виконаними робіт.

Окрім того, наданими документами встановлено фактичну неможливість виконання робіт лише самим ФОП, оскільки наданими документами встановлено одночасне надання послуг кільком абонентам в один той самий час.

Таким чином, надані документи не спростовують факт встановлених порушень.

За податковим повідомленням-рішенням № 1 встановлено порушення п.п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 , п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 50.2. ПК України та п. 3 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 зі змінами та доповненнями платником податків занижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 2 926 026,00 грн, в тому числі у наступних періодах: Грудень 2019 року - 42,00 грн, Січень 2020 року - 71,00 грн., Лютий 2020 року - 85,00 грн., Березень 2020 року - 74,00 грн., Квітень 2020 року - 18,00 грн., Травень 2020 року - 18,00 грн., Серпень 2020 року - 133,00 грн., Листопад 2020 року - 2 916 434,00 грн., Травень 2021 року - 9,00 грн., Січень 2022 року - 41,00 грн, Лютий 2022 року - 2977,00 грн., Березень 2022 року - 247,00 грн., Квітень 2022 року - 63,00 грн., Серпень 2023 року - 714,00 грн., Вересень 2023 року - 636,00 грн., Жовтень 2023 року - 2800,00 грн., Листопад 2023 року 0 584,00 грн., Грудень 2023 року - 417,00 грн., Лютий 2023 року - 50,00 грн., Липень 2024 року - 613,00 грн..

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.10.2019 по 11.04.2022 та за період з 01.08.2023 по 31.07.2024 встановлено їх заниження на загальну суму 2 926 026,00 грн., в тому числі у наступних періодах: Грудень 2019 року - 42,00 грн., Січень 2020 року - 71,00 грн., Лютий 2020 року - 85,00 грн, Березень 2020 року - 74,00 грн., Квітень 2020 року - 18,00 грн., Травень 2020 року - 18,00 грн., Серпень 2020 року - 133,00 грн., Листопад 2020 року - 2 916 434,00 грн., Травень 2021 року - 9,00 грн., Січень 2022 року - 41,00 грн., Лютий 2022 року - 2977,00 грн., Березень 2022 року - 247,00 грн., Квітень 2022 року - 63,00 грн., Серпень 2023 року - 714,00 грн., Вересень 2023 року - 636,00 грн., Жовтень 2023 року - 2800,00 грн., Листопад 2023 року - 584,00 грн., Грудень 2023 року - 417,00 грн., Лютий 2023 року - 50,00 грн., Липень 2024 року - 613,00 грн..

ТОВ «МАКСНЕТ» надано заперечення лише в частині визначення податкових зобов`язань з ПДВ за листопад 2020 року у сумі 2 916 434,00 грн..

ТОВ «МАКСНЕТ» на підставі розподільчого балансу станом на 28.09.2020, завіреного нотаріально 27.10.2020, передано ТОВ «СІА НЕТ» () наступні активи:

- виробничі запаси (бухгалтерський рахунок 201) - 162 511,12 грн.;

- будівельні матеріали (бухгалтерський рахунок 205) - 5 764 027,22 грн.;

- товари (бухгалтерський рахунок 28) - 8 655 634,06 грн.;

- грошові кошти на банківських рахунках - 90 000,00 грн.

Збільшення зареєстрованого статутного капіталу за рахунок додаткового капіталу не відбувалось.

Загальна вартість переданого майна, а саме товаро-матеріальних цінностей (надалі за текстом ТМЦ), в результаті виділу 2020 року складає 14 582 172,40 грн..

В бухгалтерському обліку вказана операція відображена проводками: Дт 683 Кт 201 на суму 162511,12 грн. Дт 683 Кт 205 на суму 6 053 234,87 грн. (різниця з даними розподільчого балансу за переданими будівельними матеріалами складає 289207,65 грн.) Дт 683 Кт 28 на суму 8 366 438,67 грн. (різниця з даними розподільчого балансу за переданими товарами складає 289195,39 грн).

В ході проведення перевірки податковий орган прийшов до висновку, що правонаступники (ТОВ «СІА НЕТ») є пов`язаною особою з ТОВ «МАКСНЕТ».

Засновник і початковий керівник правонаступника Олександр Трофимов був особою, що від імені засновників ТОВ «МАКСНЕТ» (Стручаєва Максима, ОСОБА_5 , Компанії з обмеженою відповідальністю "КОЛІСАР ЕНТЕРПРАЙЗИЗ ЛІМІТЕД", недиверсифікований венчурний ПАТ «Закритий корпоративний інвестиційний фонд «Фінансовий стандарт») діяв за довіреністю та підписував протокол загальних зборів учасників від 24.11.2020 №24/11/20-1, що є нотаріально засвідченим та наданим в ході проведення перевірки.

На теперішній час директор ТОВ «СІА НЕТ» ОСОБА_6 , (код ) з 05.03.2021 року, який є одночасно директором, засновником 204 субєктів господарської діяльності. (надалі за текстом - СГД).

За даними АІС «Податковий блок» підприємство ТОВ «СІА НЕТ» податкову та фінансову звітність з 2021 року до податкових органів не подає.

Остання та єдина звітність подана за даними 2020 року.

Враховуючи окреслене податковий орган прийшов до висновку, що підприємство ТОВ «СІА НЕТ» було створено без мети здійснення реальної діяльності.

Формування статутного капіталу новоствореного правонаступника відбувалося за рахунок зменшення статутного фонду ТОВ «МАКСНЕТ» при виділі.

Жодні додаткові оборотні залишки або інші активи до статутного фонду правонаступника не вносилися.

Збільшення статутного капіталу за рахунок додаткового капіталу не відбувалося.

Враховуючи вимоги Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» із змінами, внесеними згідно із Законами від 6 лютого 2018 року № 2275-VIII, а саме вимоги статті 55 Захист прав кредиторів під час виділу та припинення товариства, та ненадання підприємством в ході проведення перевірки доказів повідомлення кредиторів про початок процедури виділу дана фінансово господарська операція щодо виділу підприємства не вважається завершеною.

При цьому, враховуючи відсутність на балансі підприємства ТОВ «МАКСНЕТ» ТМЦ на загальну суму 14 582 172,40 грн., яке передано відповідно розподільчого балансу станом на 28.09.2020 та фактичне розпорядження таким майно іншим підприємством зазначена фінансово-господарська операція є безоплатною передачею товару.

Таким чином, зазначені операції підпадають під визначення об`єкта оподаткування ПДВ у сумі 2 916 434,00 грн..

Внаслідок чого занижено ПДВ за листопад 2020 року на 2 916 434,00 грн., чим порушено п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, а також в порушення п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України не виписано та відповідно не зареєстровано податкову накладну на операції з постачання ТМЦ, що були передані по розподільчому балансу 25.11.2020, на суму балансової вартості 14 582 172,40 грн. в т.ч. сума ПДВ 2 916434,48 грн..

Згідно із п. 11 розд. XX ПК України з 01.02.2015 реєстрації в ЄРПН підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру ПДВ в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання (до 01.01.2017 року).

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Таким чином ТОВ «МАКСНЕТ» в порушення п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України не виписано та відповідно не зареєстровано податкову накладну на операції з постачання ТМЦ, що були передані по розподільчому балансу 25.11.2020, на суму балансової вартості 14 582 172,40 грн., в т.ч. сума ПДВ 2 916434,48 грн..

Заходи обачності з боку платника податків можуть вважатися розумними якщо вони є раціональними і вартісно виправданими.

Отже, не нарахування ПДВ платником податків при передачі ТМЦ за розподільчим балансом новоствореному підприємству, утвореному в результаті реорганізації шляхом виділу та заниження податкових зобов`язань з ПДВ у податкових деклараціях є умисними винними діями ТОВ «МАКСНЕТ», що спрямовані на недотримання норм Податкового кодексу та мінімізацію сплати податків до бюджету.

Перевіркою задекларованих податкових зобов`язань встановлено наявність щодо розбіжностей по ТОВ «МАКСНЕТ» у розмірі обсягів постачання між Деклараціями з ПДВ та податковими накладними, зареєстрованими в ЄРПН (у р.1А Декларації з ПДВ, менші ніж у зареєстрованих ПН) по операціям, що оподатковуються за основною ставкою.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України зазначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.14 ст. 201 ПК України зі змінами та доповненнями Платники податку зобов`язані вести окремий облік операцій з постачання та придбання товарів/послуг, які підлягають оподаткуванню, а також які не є об`єктами оподаткування та звільнені від оподаткування згідно з цим розділом.

Згідно з п. 201.15 ст. 201 ПК України зазначено, що зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Положеннями Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 визначено наступне: пунктом 4 розділу І - усі платники податку на додану вартість подають податкову декларацію, у якій відображаються розрахунки з бюджетом.

Пункт 3 розділу V визначає: Розділ I "Податкові зобов`язання":

1) у рядках 1, 2, 3, 5 колонки А декларації вказуються загальні обсяги постачання товарів/послуг за звітний період, які оподатковуються за основною ставкою, за ставками 7 % і 14 %, за нульовою ставкою, звільнені від оподаткування, не є об`єктом оподаткування, та послуг, що не оподатковуються у зв`язку з їх місцем постачання за межами митної території України.

При визначенні обсягу постачання товарів/послуг за звітний (податковий) період платник зобов`язаний враховувати значення терміну "постачання товарів" відповідно до вимог п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 розділу I ПК України та значення терміну "постачання послуг" відповідно до вимог п.п. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 розділу І ПК України; 2) у рядку 1.1 декларації вказуються дані операцій на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товарів на митну територію України.

2) у рядку 1.1 декларації вказуються дані операцій на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товарів на митну територію України.

До рядка 1.1 декларації включаються оподатковувані за основною ставкою обсяги постачання товарів/послуг, здійснені на митній території України, з урахуванням їх місця постачання відповідно до статті 186 розділу V Кодексу.

За результатами співставлення даних податкових зобов`язань задекларованих платником податків ТОВ «МАКСНЕТ» в податкових деклараціях з ПДВ та визначених ним же в виписаних та зареєстрованих податкових накладних встановлено не повне відображення в деклараціях сум ПДВ за наданими послугами, на які було виписано податкові накладні, чим занижено податкові зобов`язання з ПДВ на загальну суму 9 592,00 грн., в тому числі у наступних періодах: Грудень 2019 року - 42,00 грн., Січень 2020 року - 71,00 грн., Лютий 2020 року - 85,00 грн., Березень 2020 року - 74,00 грн., Квітень 2020 року - 18,00 грн., Травень 2020 року - 18,00 грн., Серпень 2020 року - 133,00 грн., Травень 2021 року - 9,00 грн., Січень 2022 року - 41,00 грн., Лютий 2022 року - 2977,00 грн., Березень 2022 року - 247,00 грн., Квітень 2022 року - 63,00 грн., Серпень 2023 року - 714,00 грн., Вересень 2023 року - 636,00 грн., Жовтень 2023 року - 2800,00 грн., Листопад 2023 року - 584,00 грн., Грудень 2023 року - 417,00 грн., Лютий 2023 року - 50,00 грн., Липень 2024 року - 613,00 грн..

Зазначене порушення підприємством не заперечувалось та не оскаржується.

За податковим повідомленням-рішенням № 1 встановлено порушення п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України.

За період з 01.10.2019 по 01.09.2024 року перевіркою строків реєстрації (відсутності реєстрації) податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або щодо виявлення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкових накладних встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Перевіркою за період з 01.10.2019 по 01.09.2024 встановлено порушення строків реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно п.п. 14.1.60 ст. 14 «Визначення понять» ПК України Єдиний реєстр податкових накладних (ЄРПН) - це реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України зазначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін

Положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

З 01.01.2017 року - Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 1201.1 ст. 1201 ПК України (в редакції від 01.03.2017 року), порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Законом України від 12.01.2023 № 2876-IX «Про внесення змін до розділу ХХ «Прикінцеві положення» Податкового кодексу України підрозділ 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ доповнено пунктами 89 та 90, якими на період дії воєнного стану збільшено строки реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податкових накладних / розрахунків коригування, встановлені пунктом 201.10 статті 201 ПК, та зменшено розміри штрафів за їх порушення. Закон № 2876 опублікований 07.02.2023 та набрав чинності 08.02.2023.

Нові строки реєстрації в ЄРПН застосовуються до податкових накладних/розрахунків коригування, граничний термін реєстрації в ЄРПН яких припадає на період з дати набрання чинності Законом № 2876 (тобто з датою складання починаючи з 16 січня 2023 року), та діють тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано.

Нові строки реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування становлять:

для податкових накладних/розрахунків коригування, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Строки реєстрації в ЄРПН зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 ПКУ, та розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, встановлені пунктом 201.10 статті 201 ПКУ, не змінено.

Штраф за порушення граничних строків реєстрації в ЄРПН податкових накладних/розрахунків коригування, передбачених Законом № 2876, встановлюється у таких розмірах:

до 15 календарних днів - 2% суми ПДВ, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування (було 10%);

від 16 до 30 календарних днів - 5% такої суми ПДВ (було 20 %);

від 31 до 60 календарних днів - 10% такої суми ПДВ (було 30 %);

від 61 до 365 календарних днів 15% такої суми ПДВ (було 40 %);

на 366 і більше календарних днів 25% такої суми ПДВ (було 50 %).

ТОВ «МАКСНЕТ» згідно акту прийому передачі передало запаси на ТОВ «СІА НЕТ» та не склало податкову накладну.

Суд констатує, що ТОВ «СІА НЕТ» не є платником ПДВ.

У разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування ПДВ, операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкові накладні що містять компенсуючі ПДВ - зобов`язання, нараховані за п. 198.5 або ст. 199 ПК України, ПН на суму перевищення мінімальної бази над фактичною ціною постачання, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400,00 грн..

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з п. 201.16 ст. 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування згідно з п.п. 201.16.4 п. 201.16 ст. 201 цього Кодексу.

У разі реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до початку проведення перевірки, предметом якої є дотримання вимог цього Кодексу щодо своєчасності реєстрації таких документів в Єдиному реєстрі податкових накладних, штрафні санкції, передбачені п. 120-1.2 цієї статті, не застосовуються.

Відповідно до п. 1201.1. ст. 1201 ПК України, за порушення граничного строку реєстрації податкових накладних, оформлені у відповідності до п. 198.5 ПК України у випадку здійснення операцій визначених підпунктами а-г вищевказаного пункту, та РК оформлених по таким податковим накладним та у відповідності до п.199 ПК України та РК, оформлені до таких податковим накладним; в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) на платника податків накладається штраф у розмірі 2% об`єму поставок (без ПДВ), але не більше 1020,00 грн..

В ході проведення перевірки посадовим особам підприємства ТОВ «МАКСНЕТ» надано можливість дати пояснення та додаткові документи, які містять інформацію про вчинене податкове правопорушення, та які можуть свідчити про наявність або відсутність в діях ТОВ «МАКСНЕТ» вини (п. 421.10 ст. 42 Кодексу); пом`якшуючих обставин (ст.112 Кодексу), обставин, що звільняють від фінансової відповідальності (ст.112 Кодексу).

Станом на останній день перевірки перевіркою не встановлено, а платником податків не надано додаткових документів, що можуть свідчити про відсутність в діях ТОВ «МАКСНЕТ» вини; про наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності.

ТОВ «МАКСНЕТ» порушено п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-УІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 2464).

Частиною 1 ст. 4 Закону № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою- підприємцем, якщо виконувані роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Платник єдиного внеску зобов`язаний вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством (п. 2 ч .2 ст. 6 Закону № 2464).

Для платників, зазначених у п. 1 (крім абзацу сьомого) ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464).

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22% до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Закону № 2464 єдиний внесок для підприємств, установ і організацій, фізичних осіб - підприємців, у тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування, в яких працюють особи з інвалідністю, встановлюється у розмірі 8,41 відсотка визначеної пунктом 1 частини першої статті 7 Закону № 2464 бази нарахування єдиного внеску для працюючих осіб з інвалідністю.

Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Згідно ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені Законом № 2464, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9 Закону № 2464).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до п. 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція № 449) вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційно-комунікаційних систем ДПС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до п.п. 3 п. 2 розділу VII Інструкції № 449 за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску складається рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за формою згідно з додатком 13 до цієї Інструкції.

За неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, податковим органом накладається штраф у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів (п. 5 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464).

Відповідно до п. 5 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464 та п.п. 4 п. 2 розділу VII Інструкції № 449 за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, накладається штраф у розмірі від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, за формою згідно з додатком 14 Інструкції.

Підставою для прийняття відповідних рішень є акт документальної перевірки платника єдиного внеску.

Відповідно до ч. 15 ст. 25 Закону № 2464 рішення податкового органу про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

Згідно ч. 16 ст. 25 Закону № 2464 строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Пунктом 9 і 1 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 встановлено, що тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 Закону № 2464 не застосовуються за наступні порушення, вчинені у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19):

- несвоєчасна сплата (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску;

- неповна сплата або несвоєчасна сплата суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів);

- несвоєчасне подання звітності, передбаченої Законом № 2464, до податкових органів.

Пунктом 921 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 встановлено, що тимчасово за порушення, вчинені у період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ЕХ, до 1 серпня 2023 року, штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки (акт від 27.09.2024 № 45248/20-40-07-01-05/34633951) встановлено, зокрема, порушення вимог п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ч. 5, ч. 13 ст. 8, ч. 2, ч. 8 ст. 9 Закону № 2464, а саме:

- заниження єдиного внеску у розмірі 64347,33 грн, у т. ч. за 2019 рік у сумі 705,54 грн, за 2020 рік у сумі 39,55 грн., за 2021 рік у сумі 10591,98 грн., за 2022 рік у сумі 30174,26 грн., за 2023 рік у сумі 15466,00 грн., за 2024 рік у сумі 7370 грн.;

- донарахування підприємством єдиного внеску на загальну суму 2186,74 грн. у зв`язку з виправленням помилок, допущених в попередніх звітних періодах, а саме заниження нарахованої суму єдиного внеску у періоді вересень - листопад 2020 року, грудень 2021 року та січень 2022 року;

- неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, що призвело до нарахувань єдиного внеску.

На підставі зазначеного акту перевірки, ГУ ДПС сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.10.2024 № Ю-1, винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 22.10.2024 № 1 та рішення про застосування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок від 22.10.2024 № 1 згідно вимог чинного законодавства, зокрема, з урахуванням п. 9", п. 921 розділу УШ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464.

Перевіркою питань укладання з найманими працівниками трудових договорів встановлено, що товариством позивача укладено цивільно-правовий договір дослідження кон`юнктури ринку з питань залучення абонентів від 25.01.2021 № 390 з громадянином ОСОБА_7 (податковий номер НОМЕР_4 ) на надання послуг з дослідження кон`юнктури ринку з питань залучення абонентів за напрямками, визначеними у Додатку № 1 до цього Договору, а саме: надання послуг передачі даних бізнес-абонентам за адрескою: м. Харків, проспект Л.Свободи, 37Ж 100,00 грн. на місяць від сплаченої абонентом на рахунок Замовника вартості послуг та додаткові послуги: плата за розташування телекомунікаційного обладнання за адрескою: м. Харків, проспект Л.Свободи, 37Ж 1,00 грн. на місяць.

В ході аналізу змісту наведеного цивільно-правового договору та актів виконаних робіт до нього встановлено, що громадянином ОСОБА_7 виконувались не короткотермінові роботи, а систематичні на протязі тривалого проміжку часу (що підтверджується змістом договорів та помісячним підписанням актів виконаних робіт (наданих послуг) за липень 2021 року - січень 2022 року, червень 2022 року, серпень 2022 року - квітень 2023 року, червень 2023 року - лютий 2024 року, квітень 2024 року - червень 2024 року, в зазначених документах відсутні кількісні та якісні показники послуг, що надавались (зазначені показники є одними з факторів відмінності цивільно-правового договору від трудового договору).

Аналізуючи зміст наданих до перевірки цивільно-правових договорів не можливо підтвердити факт виконання зобов`язання за Договорами не підпадаючи під дію внутрішнього трудового розпорядку Замовника, оскільки правовідносини, що виникли між ТОВ «МАКСНЕТ» та фізичною особою за своїм характером містять ознаки трудових відносин, які не були оформлені з укладанням трудового договору.

Цивільно-правові договір укладався товариством на тривалий термін з одними і тими же громадянином.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а підприємства, установи, організації зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою праці) 1 громадянином на виконання останнім певної роботи, предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які не поширюється трудове законодавство.

Згідно з п. 1 ст. 235 Цивільного кодексу України передбачено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Положеннями п. 2 ст. 235 Цивільного кодексу України передбаченого, що якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Отже, перевіркою питань укладення з найманими працівниками трудових договорів встановлено порушення ст. 24 Кодексу законів про працю України, внаслідок не укладання трудового договору з громадянином.

Порушення щодо дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками встановлені на підставі договорів підряду, договорів про виконання роботи, договорів про виконання послуг укладених товариством з фізичними особами та актів прийому передачі робіт, послуг до них, розрахункових відомостей, звітності товариства.

У зв`язку із встановленням порушень вимог ст. 24 Кодексу законів про працю України, товариству зроблено запит щодо надання пояснень та копій документів, запит від 17.09.2024 який був отриманий підприємством 17.09.2024. Станом на 19.09.2024 товариством надано копії документів. По встановленим порушенням посадовими особами товариства пояснень не надано.

Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваних у даній справі: частково в сумі 4 689 225,15 грн. податкового повідомлення-рішення № 1 від 22.10.2024 на суму 4734 708,75 грн. ГУ ДПС у Харківській області про нарахування податку на прибуток в сумі 3 787 767, 00 грн. та штрафних санкцій в сумі 946 941,75 грн.; частково в сумі 3 645 542,50 грн. податкового повідомлення-рішення № 1 від 22.10.2024 на суму 3 657532,50 грн. ГУ ДПС у Харківській області про нарахування податку на додану вартість в сумі 2926 026,00 грн. та штрафних санкцій в сум 731 506,50 грн.; повністю податкового повідомлення-рішення № 1 від 22.10.2024 на суму 1458 217,00 грн. ГУ ДПС у Харківській області про нарахування штрафних санкцій за п. 120-1.2 Податкового кодексу України; частково в сумі 39 625,30 грн. вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-1 від 22.10.2024 в сумі 64 347,33 грн. ГУ ДПС у Харківський області про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; частково в сумі 8977,78 грн. рішення про застосування штрафних санкцій № 1 від 22.10.2024 в сумі 14 579,05 грн. ГУ ДПС у Харківський області про нарахування штрафних санкцій за не нарахування єдиного внеску; повністю рішення про застосування штрафних санкцій № 1 від 22.10.2024 в сумі 255,00 грн. ГУ ДПС у Харківський області про нарахування штрафних санкцій за неналежне ведення бухгалтерської документації, на підставі якої нараховується єдиний внесок, надаючи оцінку правовій позиції позивача, суд стосовно законодавчих підстав складання та винесення оскаржуваних рішень зазначає наступне.

Стосовно питання «донарахування доходу в сумі кредиторської заборгованості», суд зазначає наступне.

На виконання додаткової угоди позивач 29.12.2014 на ім`я ТОВ «Ланет Україна» склав сім простих векселів на загальну суму 14 582 172,40 грн. з крайнім строком платежу 31.12.2020.

З моменту передання векселів орендодавцю (ТОВ «Ланет Україна») - 30.12.2024 грошові зобов`язання позивача за договором оренди майна № 0201-14/А13 від 02.01.2024 трансформувались в грошові зобов`язання за векселями зі строком погашення 30.12.2020.

В правовій позиції позивача зазначено, що в квітні 2019 року позивач отримав лист від ТОВ «ЛІНКОМ-3000» № 27/12/2019 від 27.12.2019, в якому його повідомлено, що ТОВ «ЛІНКОМ-3000» є новим власником виданих векселів і планує їх пред`явити до оплати у визначений векселями строк.

Суд безумовно погоджується з позицію позивача та зазначає, що регулювання даних операцій застосовується спеціальне законодавство та зазначає, що правове регулювання вексельного обігу в Україні визначається кількома основними законодавчими актами: Женевською конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевською конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, а також Законом України «Про обіг векселів в Україні».

Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про обіг векселів в Україні» зазначено, що зміни до тексту векселя можуть вноситися за ініціативою його держателя виключно векселедавцем (за переказним векселем - трасантом) шляхом закреслення старого реквізиту та написання нового із зазначенням дати внесення змін та підписанням відповідно до цього Закону.

Держатель векселя повинен дати згоду на внесення змін до тексту векселя шляхом написання на зворотному боці векселя слів "відповідно до змін" із зазначенням дати внесення змін та підписанням згідно з вимогами цього Закону.

У разі зміни строку платежу за переказним векселем держатель векселя повинен одержати згоду (акцепт) трасата на оплату векселя відповідно до нового строку. У разі коли акцепт вже було здійснено раніше, держатель векселя повинен одержати додаткову згоду акцептанта відповідно до нового строку.

Якщо держатель векселя, який погодися на внесення змін до тексту векселя, бажає зберегти відповідальність попередніх індосантів, він повинен одержати їх згоду. У противному разі попередні індосанти несуть відповідальність таку, як і до внесення змін.

Суд констатує, що в ході проведення перевірки податковим органом так і в ході розгляду справи судом не встановлено, а з боку позивача не доведено факту надання згоди позивачем на будь які зміни.

Посилання позивача на факт проведення звірки між позивачем та ТОВ «ЛІНКОМ-3000» судом не приймається, як дотримання умов ст. 13 Закону України «Про обіг векселів в Україні» оскільки проведена після отримання листа від ТОВ «ЛІНКОМ-3000» № 27/12/2019 від 27.12.2019.

Стаття 76 Уніфікованого закону встановлює правові наслідки відсутності деяких обов`язкових реквізитів у простому векселі та визначає презумпції, які застосовуються для заповнення таких прогалин. Ця норма є аналогічною статті 2 Уніфікованого закону, яка регулює аналогічні питання для переказних векселів.

Перший абзац статті 76 встановлює загальний принцип: документ, в якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у статті 75 (найменування "простий вексель", безумовне зобов`язання сплатити, строк платежу, місце платежу, найменування векселедержателя, дата і місце складання, підпис векселедавця), не має сили простого векселя.

Це підкреслює формальний характер простого векселя як цінного паперу та важливість дотримання всіх встановлених вимог до його оформлення.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що висновок податкового органу відповідає фактичним обставинам справи, спростовує правову позицію позивача, яка протирічить законодавству.

Стосовно питання «зменшення витрат по послугам, які надані фізичними особами підприємцями», суд зазначає наступне.

З аналізу та змісту наявної первинної документації суд зазначає, що між позивачем та ФОП ОСОБА_2 взаємовідносини відбувались за період з 4 кварталу 2019 року по 1 квартал 2022 року, та з 3 квартал 2023 року по 2 квартал 2024 року.

Стосовно взаємовідносин з ФОП ОСОБА_3 з 1 квартал 2020 року по 1 квартал 2022 року та 2 квартал 2024 року.

Стосовно взаємовідносин з ФОП ОСОБА_4 з 1 кварталу 2020 по 1 квартал 2022 року.

Враховуючи зміст наявної первинної документації суд зазначає, в її змісті відсутня інформація щодо погодинної ціни, кількості годин для надання послуг, неможливо встановити фактичні витрати часу для надання послуг, не є можливим встановити конкретні дії, що вчиненні на замовлення, відсутні докази розміщення рекламних матеріалів щодо просування послуг позивача у мережі інтернет, відсутня інформація щодо сайтів розміщення, термін розміщення та зміст тексту, як і погодження самого тексту.

З наявних матеріалів справи неможливо встановити, яким чином ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 надавали послуги.

Посилання позивача на наявність необ`єктивності та вибірковості податкового органу щодо виявлених порушень саме у трьох ФОП не знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи через недоведеність з боку позивача.

Окремо суд зазначає, що на підтвердження фактичного здійснення вище окреслених послуг, враховуючи специфіку таких послуг та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, зокрема і ті, які посвідчують мету, об`єктивну необхідність, економічну доцільність отримання відповідних послуг, а також можливість проведення таких операцій контрагентом з урахуванням необхідного часу, місця, матеріальних ресурсів необхідних для надання таких послуг.

Така правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.06.2018 (справа №826/14171/13-а), від 20.06.2018 (справа №826/3952/13-а), від 25.06.2018 (справа №826/20685/14).

Суд констатує, що наявні в матеріалах справи первинні документи не розкривають зміст та обсяг наданих послуг, не дають можливість ідентифікувати послугу чи вид рекламного матеріалу, не містять певних медіа планів, вимог до рекламного матеріалу, доказів розміщення в мережі Інтернет, доказів надання доступу до баз даних, чи вимог контролю при роботі обладнання.

Стосовно питання «збільшення бази оподаткування ПДВ в листопаді 2020 року на вартість активів, переданих за розподільчим балансом», суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Отже, норма ст. 104 ЦК України не встановлює вичерпного переліку видів реорганізації юридичної особи, а визначає ті її види, внаслідок яких юридична особа припиняється. На це вказує й сам заголовок ст. 104 ЦК «Припинення юридичної особи».

На користь такого висновку свідчить також та обставина, що нормами інших нормативно-правових актів виділ (виділення) визначається як різновид реорганізації юридичної особи поряд зі злиттям, приєднанням, поділом, перетворенням.

Принагідно слід зазначити, що це стосується як нормативно-правових актів, які прийняті раніше ЦК, наприклад, Кодекс законів про працю України (ч. 6 ст. 36), Закон України «Про банки і банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року №2121-ІІІ (ст. 2), так і тих, які прийняті пізніше ЦК України, зокрема, Податковий кодекс України (затверджено Законом України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, підп. 98.1.4 п. 98.1 ст. 98), Закон України «Про вищу освіту» від 1 липня 2014 року №1556-VIІ (ч. 7 ст. 24), Закон України «Про безпечність та гігієну кормів» від 21 грудня 2017 року №2264-VIІІ (ч. 17 ст. 14), Закон України «Про оренду державного і комунального майна» від 3 жовтня 2019 року №157-ІХ (ч. 3 ст. 20), Закон України «Про страхування» від 18 листопада 2019 року №1909-ІХ (ч. 1 ст. 51).

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням (ч.ч. 3, 4, ст. 109 ЦК).

Правове визначення виділу окреслено й іншими, крім ЦК, нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до положень п.п. 98.1.4 п. 98.1 ст. 98 ПК України під реорганізацією платника податків розуміється, зокрема, виділення з платника податків інших платників податків, а саме передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних фондів іншими платниками податків, які створюються власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується, та внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.

Аналіз наведених норм свідчить, що для виділу притаманна характерна ознака реорганізації - перехід майна, прав та обов`язків юридичної особи, що реорганізується, до її правонаступника.

При цьому обсяг правонаступництва визначається тим майном, правами та обов`язками, які передаються за розподільчим балансом, тобто відбувається парцелярне (часткове) правонаступництво.

Отже, виділ є видом реорганізації, який не має наслідком припинення юридичної особи, яка реорганізується, оскільки остання залишається суб`єктом права, однак зі зменшеним обсягом майна, прав та/або обов`язків.

Визначаючи місце ЦК серед актів цивільного законодавства як основного акта, ч. 2 ст. 4 цього Кодексу установлює, що актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків об`єднаної палати КЦС ВС у Постанові від 14 вересня 2020 року у справі №291/1009/18 та висновків КГС ВС у постановах від 11 грудня 2019 року у справі №904/2251/18, від 15 січня 2020 року у справі №904/11903/16 та від 21 січня 2020 року у справі №904/8538/16, що виділ не є способом реорганізації юридичної особи.

Водночас, аналізуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у Постанові по справі №918/119/21, потрібно зауважити, що під час проведення такої форми реорганізації, як виділ, не всі права та обов`язки можуть бути вільно передані за розподільчим балансом на користь новоутвореної юридичної особи, що виділяється з особи, яка проводить такий виділ.

Судом сформовано позицію про існування в цивільному праві низки прав і зобов`язань, які нерозривно пов`язані із юридичною особою, яка проводить такий виділ, серед яких і право оренди.

Перехід таких прав та обов`язків до новоутвореної в результаті виділу юридичної особи в окремих випадках є неможливим без фактичного припинення існування юридичної особи, яка проводить такий виділ.

Для реалізації механізму передачі окремих прав зобов`язань та прав до новоутвореної юридичної особи необхідним є дотримання умов повного правонаступництва, що свідчить про потребу в припиненні існування юридичної особи, з якої буде проводитися такий виділ.

Принагідно щодо посилань позивача на рішення Харківського окружного адміністративного суду зазначає, що згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Стосовно посилання на зміст індивідуальної податкова консультація 2105/6/99-99-15-03-02-15/ІПК від 03.10.2017 суд зазначає, що відповідно до п. 52.2 ПК України, індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Таким чином вивчаючи «чужі» індивідуальні податкові консультації, платник лише може зрозуміти приблизну правову позицію податківців щодо конкретного питання, або нових правовідносин, без беззаперечного ототожнення з власною ситуацією.

Стосовно питання «нарахування єдиного соціального внеску», суд зазначає наступне.

Зважаючи на зміст договору № 390 від 25.01.2021 суд зазначає, що з його змісту не вбачається ОСОБА_7 самостійно організовував власну роботу, оскільки взаємодіяв з позивачем в його робочий час, а тому його враховував та як наслідок підпорядковувався йому.

Крім того питання виконання роботи на «власний ризик», тобто питання відповідальності змістом договору не охоплено.

Принагідно суд зазначає, що питання організації роботи самостійно та силами ОСОБА_7 змістом договору не охоплено.

Позивачем визначено певний обсяг роботи, який віднесено до робочої відповідальності ОСОБА_7 ..

Також з боку позивача документально не підтверджено виконання п. 4.2 в розрізі передання інформації, що опосередковано підтверджує факт її отримання за місцем розташування позивача.

Головна різниця між трудовим і цивільно-правовим договором полягає в тому, що перший регулює процес організації трудової діяльності працівника, а другий виконання визначеного обсягу робіт (послуг) та порядок отримання матеріального результату.

У постанові ВС від 02.02.2021 у справі № 300/2156/19 стосовно концепції прихованого працевлаштування згадано про Рекомендації про трудове правовідношення № 198 Міжнародної організації праці (надалі за текстом - МОП), де зазначено, що держави-члени МОП повинні передбачити можливість визначення у своїх законодавчих та нормативно-правових актах або інших засобах конкретні ознаки визначення трудових правовідносин. Серед таких ознак у Рекомендаціях зазначаються підпорядкованість та залежність. У п. 13 Рекомендацій підпорядкованість проявляється, якщо робота: виконується відповідно до вказівок та під контролем іншої сторони - умовами договору передбачено; виконується виключно або переважним чином в інтересах іншої особи виконання виключно в інтересах позивача; має характерну тривалість/продовжуваність п. 7.1 договір діє з 25.01.2021 до 31.12.2020 тобто кінцевий проміжок закінчення договору сторонами не виправлено навіть на час розгляду справи; потребує особистої присутності працівника - беззаперечно слідує зі змісту договору.

Стосовно посилань позивача на лист Міністерства Соціальної політики від 23.05.2017 № 10620/0/2-17/13, суд зазначає, що окреслений лист не є джерелом законодавства.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної заяви.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКСНЕТ" (вул. Валентинівська, буд. 12, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61168, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23.06.2025.

Суддя Супрун Ю.О.