Справа № 380/21509/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/21509/24 пров. № А/857/15924/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Дзюбенко В.С., Торопчин О.Д.;

від відповідача - Григоришин А.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Торопчина Олексія Дмитровича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2025р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Торопчина Олексія Дмитровича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Національної поліції у Львівській обл. про визнання протиправними та скасування наказів про призначення службового розслідування, застосування дисциплінарного стягнення і звільнення зі служби в поліції, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (суддя суду І інстанції: Кравців О.Р., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16 год. 33 хв. 21.03.2025р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: 21.03.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

20.10.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції 21.10.2024р.) представник адвокат Торопчин О.Д., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ у Львівській обл. № 3711 від 23.09.2024р. «Про призначення службового розслідування, створення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків»;

визнати протиправним та скасувати п.1 наказу ГУ НП у Львівській обл. № 3860 від 02.10.2024р. «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області» в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби;

визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у Львівській обл. № 655 о/с від 07.10.2024р. «Про особовий склад» в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію»;

поновити позивача на посаді поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Львівського районного управління поліції /ЛРУП/ № 2 ГУ НП у Львівській обл., з 08.10.2024р., стягнувши з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу;

в разі задоволення позову рішення суду в частині поновлення позивача на службі та стягнення коштів за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання (Т.1, а.с.1-6).

Згідно ухвали суду від 25.10.2024р. вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження (Т.1, а.с.39-40).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2025р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (Т.2, а.с.89-101).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив представник адвокат Торопчин О.Д., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (Т.2, а.с.103-106).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що встановлення факту керування особою в стані алкогольного сп`яніння відноситься до компетенції місцевого загального суду.

Згідно фактичних обставин справи позивач не відмовлявся від проходження медичного огляду, добровільно прослідував до медичного закладу, де в силу фізіологічного стану та медичних застережень не зміг здати зразки сечі, при цьому від здачі інших аналізів не відмовлявся.

Під час розгляду справи суд не надав належної правової оцінки актуальним медичним даним позивача, а також постанові Пустомитівського районного суду Львівської обл. від 03.10.2024р., яка має преюдиційне значення для вирішення розглядуваної справи, а також неправильно оцінив недоліки в роботі позивача на посаді поліцейського офіцера громади, відсутність в нього дисциплінарних стягнення та характеристику з місця служби.

Відповідач ГУ НП у Львівській обл. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.120-127).

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника на підтримання поданої скарги, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи внутрішніх справ з 20.02.2013р. та працював на посаді поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадянами відділу превенції ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській обл. (Т.1, а.с.16-17).

21.09.2024р. до ГУ НП у Львівській обл. надійшов рапорт поліцейського УГІ ГУ НП у Львівській обл. з приводу можливого порушення службової дисципліни зі сторони поліцейського офіцера громади СВГ ВП ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській обл. капітана поліції ОСОБА_1 (Т.1, а.с.101, 105).

Наказом ГУ НП у Львівській обл. № 3711 від 23.09.2024р. призначено службове розслідування у формі письмового провадження за фактом можливого порушення зі сторони окремих працівників ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській обл. Проведення службового розслідування доручено дисциплінарній комісії. На час проведення службового розслідування ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків (Т.1, а.с.11).

Згідно з Висновком службового розслідування відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, підтверджено. За грубе порушення службової дисципліни, зокрема невиконання вимог п.1 (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів які регламентують діяльність поліції) та п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.3, 4, 6, 11, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затв. Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018р., ч.1 ст.15, абз.2, 7 ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян», п.п.2, 3, 5 розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затв. наказом МВС України № 930 від 15.11.2017р., пп.1.1, 1.8 п.1 наказу ГУ НП у Львівській обл. № 1470 від 27.04.2023р. «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», п.2.5 Розділу 2 Правил дорожнього руху /ПДР/, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., п.2.20 посадової інструкції ПОГ СВП ВП ЛРУП № 2 ГУ НП капітана поліції Дзюбенка В.С., п.2 розділу III наказу МВС України № 124 від 25.02.2019р. «Про затвердження Порядку взяття на профілактичний облік, проведення профілактичної роботи та зняття з профілактичного обліку кривдника уповноваженим підрозділом органом Національної поліції України», на підставі п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затв. Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018р., запропоновано застосувати до поліцейського офіцера громади СВГ ВП ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській обл. капітана поліції ОСОБА_1 (0113798) дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції (Т.1, а.с.86-97).

Висновок службового розслідування затверджено начальником ГУ НП у Львівській обл. О.Шляховським 30.09.2024р.

Наказом ГУ НП у Львівській обл. № 3860 від 02.10.2024р. «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області» за грубе порушення службової дисципліни, зокрема невиконання вимог п.1 (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції) та п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.3, 4, 6, 11, 13 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затв. Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018р., ч.1 ст.15, абз.2, 7 ч.1 ст.19 Закону України «Про звернення громадян», п.п.2, 3, 5 розділу ІV Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затв. наказом МВС України № 930 від 15.11.2017р., пп.1.1, 1.8 п.1 наказу ГУ НП у Львівській обл. № 1470 від 27.04.2023р. «Про покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування», п.2.5 Розділу 2 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., п.2.20 посадової інструкції ПОГ СВП ВП ЛРУП № 2 ГУ НП капітана поліції Дзюбенка В.С., п.2 розділу III наказу МВС України № 124 від 25.02.2019р. «Про затвердження Порядку взяття на профілактичний облік, проведення профілактичної роботи та зняття з профілактичного обліку кривдника уповноваженим підрозділом органом Національної поліції України», на підставі п.7 ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затв. Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018р., до поліцейського офіцера громади СВГ ВП ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській обл. капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції та відповідно до п.3.2 розділу 3 Положення № 37 від 05.05.2016р. «Про преміювання поліцейських Головного управління Національної поліції у Львівській області» встановлено визначену згідно з рекомендованими розмірами грошового забезпечення щомісячну премію у розмірі 1 % за жовтень місяць 2024 року (Т.1, а.с.218-220).

Відповідно до наказу ГУ НП у Львівській обл. № 665о/с від 07.10.2024р. капітана поліції ОСОБА_1 (0113798), поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції ЛРУП № 2 ГУ НП, звільнено відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію», з 07.10.2024р. (Т.1, зворот а.с.222).

Окрім цього, із змісту протоколу серії ЕПР1 № 133609 про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вбачається, що о 00 год. 25 хв. 21.09.2024р. по вул.Карпенка Карого, 1 в с.Пасіки-Зубрицькі, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом легковим автомобілем марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у лікаря-нарколога медичного закладу «КНП ЛОР Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», який знаходиться у м.Львові, по вул.Кульпарківській, 95, що підтверджується висновком № 002475 від 21.09.2024р., чим порушив вимоги п.2.5. ПДР - відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів (Т.1, а.с.103-104).

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 002475 від 21.09.2024р., виданого КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», ОСОБА_1 відмовився від огляду (Т.1, а.с.59 і на звороті).

Згідно постанови серії ЕНА № 3095195, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП вбачається, що о 00 год. 25 хв 21.09.2024р. по вул.Карпенка Карого, 1 в с.Пасіки-Зубрицькі, водій ОСОБА_1 після зупинки працівниками поліції не увімкнув світлову аварійну сигналізацію та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4 «а» ПДР України (Т.1, а.с.103-104).

Відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської обл. від 03.10.2024р. у справі № 450/4518/24 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення (Т.1, а.с.18-20).

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у порушення службової дисципліни внаслідок невиконання визначених законом обов`язків поліцейського та недотримання позивачем професійно-етичних норм поведінки поліцейських, що призвело до вчинку, який дискредитує звання поліцейського. Вказані обставини пов`язані із керуванням в комендантську годину транспортним засобом поза службою в стані алкогольного сп`яніння, а також подальшою відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. При цьому, про вказані обставини позивач не повідомив керівництво ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській обл.

Додатково відповідач врахував факти інших недоліків в роботі позивача на посаді поліцейського офіцера громади.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст.3 зазначеного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.6 цього Закону поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 7 вказаного Закону встановлено, що обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання. У разі виявлення таких дій кожен поліцейський зобов`язаний негайно вжити всіх можливих заходів щодо їх припинення та обов`язково доповісти безпосередньому керівництву про факти катування та наміри їх застосування. У разі приховування фактів катування або інших видів неналежного поводження поліцейськими керівник органу протягом доби з моменту отримання відомостей про такі факти зобов`язаний ініціювати проведення службового розслідування та притягнення винних до відповідальності. У разі виявлення таких дій поліцейський зобов`язаний повідомити про це орган досудового розслідування, уповноважений на розслідування, відповідний злочинів, вчинених поліцейськими.

Частиною 1 ст.18 цього Закону встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст.19 цього Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з ст.59 наведеного Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затв. Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018р., передбачено, що службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Пунктами 3, 6, 7, 11 ч.3 ст.1 цього Статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Згідно з ст.12 зазначеного Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.3 ст.13 цього Статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Згідно зі ст.14 вказаного Статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з ч.1 ст.16 цього Статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Частинами 1 і 2 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затв. наказом МВС України № 893 від 07.11.2018р., визначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про:

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;

повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку;

надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України «Про запобігання корупції»;

ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень;

недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу;

недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування;

втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження;

розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом;

порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів;

перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016р. затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 розділу II цих Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також згаданими Правилами.

Згідно ч.2 розділу II цих Правил під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.

Відповідно до п.3 розділу IV вказаних Правил поліцейський за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Зі змісту присяги працівника поліції (ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію») слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

З урахуванням положень ч.2 ст.5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку. Обставини, що передували притягненню особи до такого виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2019р. у справі № 804/1831/16.

Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення працівника можливе за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки, для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається робочим.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992р «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом.

Висновок службового розслідування це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності поліцейських, висновки та пропозиції. Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в розглядуваному випадку, щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного слідує, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності слід встановити обставини скоєного, його причини та наслідки. Усі ці питання з`ясовуються в рамках службового розслідування.

Також поняття «службова дисципліна» містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а й обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Правил етичної поведінки поліцейських.

Як було встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Вказані обставини пов`язані із тим, що о 00 год. 25 хв. 21.09.2024р. у селі Пасіки Зубрицькі Львівського району по вул.Карпенка Карого, 1, нарядом УПП у Львівській обл. ДПП під час патрулювання було зупинено автомобіль марки «Toyota Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням поліцейського офіцера громади СВГ ВП ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській обл. капітана поліції ОСОБА_1 , який перебував поза службою в цивільному одязі. Під час перевірки документів (такі не надав), у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірних покривів обличчя, поведінка, яка не відповідає обстановці, однак від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці події та в подальшому у медичному закладі КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», розташованому за адресою: м.Львів, вул.Кульпарківська, 95, останній відмовився.

Окрім цього, поліцейський офіцер громади СВГ ВП Львівського РУП № 2 ГУ НП у Львівській обл. капітан поліції ОСОБА_1 не вживав заходи щодо протидії незаконному обігу підакцизних товарів на території громади, неналежно здійснював роботу з профілактики правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, систематично порушував вимоги Закону України «Про звернення громадян», оскільки не інформував громадян про результати розгляду їх звернень, не забезпечував належний розгляд звернень громадян, не проводив профілактичну роботу із особами, які виставлені на профілактичний облік як кривдники та особи, які вчиняють домашнє насильство.

Наявність вказаних обставин підтверджена матеріалами службового розслідування та не спростована під час судового розгляду, а саме:

рапортом старшого інспектора ВП УГІ ГУ НП у Львівській обл. капітана поліції В.Попкова від 21.09.2024р.;

адміністративним протоколом серії ЕПР1 № 133609 за ч.1 ст.130 КУпАП;

постановою серії ЕНА № 3095195 за ч.1 ст.126 КУпАП;

висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 21.09.2024р.;

рапортом інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону № 2 УПП у Львівській обл. ДПП рядового поліції ОСОБА_2 від 21.09.2024р.;

доповідною запискою начальника СВЕ УПД ГУ НП у Львівській обл. майора поліції ОСОБА_3 ;

матеріалами звернення ОСОБА_4 ;

поясненнями капітана поліції ОСОБА_1 від 17.09.2024р.;

поясненнями капітана поліції ОСОБА_1 від 24.09.2024р.;

поясненнями майора поліції ОСОБА_5 від 27.09.2024р.;

поясненнями майора поліції ОСОБА_6 від 24.09.2024р.;

поясненнями майора поліції ОСОБА_7 від 24.09.2024р.;

поясненнями підполковника поліції ОСОБА_8 від 24.09.2024р.;

поясненнями полковника поліції ОСОБА_9 від 24.09.2024р.;

поясненнями капітана поліції ОСОБА_10 від 25.09.2024р.;

поясненнями капітана поліції ОСОБА_11 від 25.09.2024р.;

поясненнями капітана поліції ОСОБА_12 від 25.09.2024р.;

протоколами оперативних нарад керівного та особового складу Львівського РУП № 2 ГУ НП у Львівській обл.;

розпискою-попередженням ОСОБА_1 від 09.01.2024р. щодо неприпустимості випадків вчинення порушень службової дисципліни, як у робочий так і у позаробочий час, зокрема, керування транспортним засобом у стані сп`янінні (алкогольного, наркотичного чи іншого), перебування у такому стані на службі, у службовому приміщенні, чи у однострої. Відмова поліцейського від медичного огляду на стан сп`яніння не звільняє порушника від відповідальності;

розпискою-попередженням-зобов`язанням щодо неухильного дотримання автотранспортної дисципліни ОСОБА_1 від 09.01.2024р.;

посадовою інструкцією капітана поліції ОСОБА_1 від 02.09.2024р.;

актом перегляду відеозаписів з нагрудних відео реєстраторів екіпажу УПП у Львівській обл. ДПП з позивним «Омега-451» від 26.09.2024р. (Т.І., а.с.101-217).

Покликання представника позивача на безпідставність призначення службового розслідування колегія суддів відхиляє, оскільки підставою для призначення службового розслідування слугував рапорт капітана поліції ОСОБА_13 від 21.09.2024р. про можливе порушення службової дисципліни ОСОБА_1 . Подання про призначення службового розслідування внесено начальником Львівського управління ДВБ НП України від 23.09.2024р. Службове розслідування призначене наказом начальника ГУ НП у Львівській обл. (якому надане таке право) на підставі ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Метою призначення службового розслідування була перевірка можливих порушень поліцейським.

Отже, службове розслідування призначено та проведено відповідачем відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

В частині покликань апелянта на безпідставність висновків відповідача та суду щодо перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння на час розглядуваних подій, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки, для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається робочим.

Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992р. «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» при розгляді справ нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом.

Отже, нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом.

Висновок службового розслідування - це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності поліцейських, висновки та пропозиції. Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в даному випадку, щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного слідує, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності слід встановити з`ясувати обставини скоєного, його причини та наслідки. Усі ці питання з`ясовуються в рамках службового розслідування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що будь-яких доводів про фізіологічні особливості, певні захворювання, які перешкоджають позивачу здати сечу впродовж відведеного часу, ОСОБА_1 лікарям не повідомляв.

Пунктами 12, 13 розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затв. наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015р., передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 згаданого розділу.

Згідно з п.п.3, 4, 7, 8 розділу III Інструкції огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством. Метою такого огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

З наведених положень вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння проводить лікар шляхом проведення лабораторних досліджень.

Звідси, саме лікар визначає вид зразків біологічного середовища, необхідних для лабораторного дослідження. При ньому, згаданою Інструкцією не передбачено можливості самостійного вибору особою, яка проходить огляд, об`єктів, котрі може надати для дослідження.

На відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано, що в медичному закладі позивачу була надана можливість здати біологічний матеріал для аналізів на підтвердження чи спростування перебування у стані алкогольного сп`янів, однак він такою можливістю в межах відведеного для цього часу не скористався.

Покликання апелянта на те, що вищевказані обставини мали місце в позаробочий час позивача колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Так, відповідно до п.п.1, 2 ч.1 розділу II Правила етичної поведінки поліцейських, затв. наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016р., під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також згаданими Правилами.

Відповідно до п.3 розділу IV вказаних Правил поліцейський за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

В межах розгляду цієї справи не досліджується питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, а надається правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним саме дисциплінарного проступку та, відповідно, оцінка обґрунтованості та законності висновків відповідача про порушення позивачем службової дисципліни, що має наслідком застосування дисциплінарного стягнення.

При цьому, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

У спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення до позивача було застосовано за поведінку, що є несумісною з проходженням служби в поліції та не відповідає званню працівника поліції, а не за вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 10.07.2019р. у справі № № 802/1150/17-а звернув увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності. Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у ст.12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Саме з цих міркувань доводи представника апелянта про помилкове неврахування судом преюдиційного значення постанови Пустомитівського районного суду Львівської обл. від 03.10.2024р. у справі № 450/4518/24 слід вважати безпідставними.

Колегія суддів вважається правильними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позивач та його представник не довели зв`язку між симптомами захворювання позивача і неможливістю здати зразки сечі для проведення аналізів та пройти медичний огляд на стан сп`яніння. На противагу цьому медичним закладом, в який доправлений позивач працівниками патрульної поліції, 21.09.2024р. складено висновок про відмову ОСОБА_1 від медичного огляду.

Покликання представника позивача про висловлену позивачем вимогу під час проходження медичного огляду здати для проведення аналізу зразки крові не знайшли свого підтвердження доказами у справі, зокрема, дослідженими судом відеодоказами.

Не можуть бути враховані представлені стороною позивача результати токсикологічного дослідження № 5541 від 23.09.2024р., оскільки таке проведено 23.09.2024р. з 13 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв., тобто через 60 годин після події, а тому не може бути достовірним доказом стосовно розглядуваної події (Т.1, зворот а.с.118).

Щодо інших порушень законодавства, викладених у доповідній записці майора поліції Бобяка О.М., позивач ОСОБА_1 повідомив, що з приводу виявлених недоліків нічого пояснити не може, недоліки будуть усунуті в найкоротший термін (Т.1, а.с.88).

Під час судового розгляду будь-яких доказів і аргументованих доводів на спростування вчинення проступку, що підриває авторитет поліції та її працівників в очах громадськості, порушення етики поведінки поліцейського, позивачем ОСОБА_1 та його представником не представлено.

Отже, аналіз зібраних та досліджених судом доказів повністю підтверджує правильність висновків службового розслідування та факт порушення позивачем службової дисципліни внаслідок невиконання визначених законом обов`язків поліцейського та недотримання позивачем професійно-етичних норм поведінки поліцейських, що призвело до вчинку, який дискредитує звання поліцейського.

Прийнята позивачем при вступі на службу в поліції Присяга відповідно до ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги поліцейського. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання поліцейського. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду у постановах від 21.09.2018р. у справі № 824/227/17-а, від 08.08.2019р. у справі № 824/1015/16-а з подібних правовідносин.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Проступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятих норм і правил поведінки, що принижує авторитет державної служби Національної поліції.

Вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені та долучені до матеріалів справи, свідчать про те, що позивачем у справі допущено порушення вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських.

Частинами 1 та 9 ст.20 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.

Повноваження щодо оцінки результатів службового розслідування, тяжкості проступку та обставин, за яких його скоєно, розмір заподіяної шкоди, попередньої поведінки винної особи та визнання нею вини тощо, а також безпосередньо затвердження висновку службового розслідування та визначення виду дисциплінарного стягнення, яке слід застосувати до конкретної особи є виключними повноваженнями відповідного керівника, який реалізуючи такі повноваження приймає відповідний наказ про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

При звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, шкоду, заподіяну авторитету поліції, обставин, що обтяжують відповідальність, особу порушника, його попередню поведінку та ставлення до виконання службових обов`язків, а також встановлено несумісність подальшого проходження позивачем служби в поліції, а оскаржені накази прийнято відповідачем у межах наданих повноважень.

Положення ст.ст.8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати вчинення дій, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, порушення етики поведінки поліцейського.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, тому при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку колегія суддів вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов послідового та обґрунтованого висновку про те, що оскаржувані накази прийнято відповідачем з дотримання вимог чинного законодавства.

Водночас, позовні вимоги про поновлення на службі в поліції та стягнення середнього заробітку також не підлягають до задоволення, оскільки такі вимоги є похідними від вищенаведених вимог.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, заперечення відповідача, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені представником позивача в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими доводи позивача відхилено.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування останнього колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Торопчина Олексія Дмитровича, діючого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21.03.2025р. в адміністративній справі № 380/21509/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного судового рішення: 23.06.2025р.