Справа № 420/18474/25
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

24 червня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (далі - відповідач) , в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.09.2023 2-1551-UA0074534, №2-1551-UA0074534, №2-1551-UA0074534 про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно,

- зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області виключити об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як гуртожиток, з реєстру об`єктів, які підлягають оподаткуванню и податком на нерухоме майно;

- стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати та витрати на надання правничої допомоги.

Ухвалою від 16.06.2025 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено розглядати справу без виклику представників сторін.

До суду 23.06.2025 надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якому позивач просить вжити заходи забезпечення позову:

- зобов`язати старшого державного виконавця Калашнікова Р.В. скасувати постанову від 21.01.2025 про розшук транспортного засобу MERCEDES-BENZ, номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , винесену у межах виконавчого провадження №76775410.

- зобов`язати виконавчу службу повідомити поліцію та інші компетентні органи про скасування розшуку, щоб забезпечити негайне виконання рішення суду та відновлення мого права на користування майном.

Заява обгрунтована тим, що податковий борг виник внаслідок несплати податкових зобов`язань, які нараховані контролюючим органом за податковими повідомленнями - рішеннями від 28.09.2023 № 2-1551-UА0074534 ( 48456,20 грн.), № 2-1551-UА0074534 (44058,19 грн.), № 2-1551-UА0074534 (43 463,96 грн.), рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 по справі № 420/21727/24 було стягнуто з фізичної особи платника податків ОСОБА_1 суму податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 137488,48 грн. Виданий виконавчий лист 20.08.2024 на примусове виконання судового рішення.

12.12.2024 старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Калашніковим Р.В. відкрито виконавче провадження ВП № 76775410 про примусове виконання виконавчого листа № 420/21727/24 від 20.08.2024.

У межах виконавчого провадження № 76775410, 21.01.2025 старшим державним виконавцем Калашніковим Р.В. було винесено постанову про розшук автомобіля MERCEDESBENZ, номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 .

Ухвалою від 28.01.2025 у справі №420/21717/24 колегією суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі був поновлений ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, зупинена дія рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 .

02.04.2025 державним виконавцем прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій з посиланням на ухвалу суду від 28.01.2025.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 залишено без змін.

Отже підстави для зупинення виконавчого провадження відпали.

У позовній заяві позивач зазначив, що про податкові повідомлення-рішення, якими контролюючий орган визначив податкові зобов`язання позивачу, та про судове рішення про стягнення податкового боргу він дізнався від державного виконавця 12.12.2024, а з матеріалами судової справи № 420/21727/24 ознайомився 30.12.2024.

Позивач зазначає, що сума, яка була стягнута рішенням суду, є спірною, але підстава для зупинення її стягнення у межах виконавчого провадження усунена, тому є ймовірність подальшого арешту наявного у позивача майна, зокрема автомобіля. Позивач вказує на те, що у травні 2025 року переніс ішемічний інсульт, що підтверджується висновком МРТ, госпіталізація здійснювалась по швидкій допомозі, з 05.05.2025 по 09.05.2025, діагноз: ішемічний інсульт у басейні правої середньої мозкової артерії, ускладнений лівостороннім гемипарезом. Стан його здоров`я вимагає регулярного медичного нагляду, однак позивач позбавлений можливості вільно пересуватись через розшук транспортного засобу, що поглиблює його фізичне та психологічне навантаження. Стрес, спричинений тривалим судовим процесом, арештом майна та обмеженнями, став прямою причиною його захворювання.

У разі визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, позивачу доведеться прикласти зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути своє майно (кошти, автомобіль), на які може бути звернуто стягнення. Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду. Такі обставини на думку позивача вказують на те, що у разі не застосування заходів забезпечення позову буде унеможливлений ефективний захист прав та інтересів позивача.

Крім того, позивач звертає увагу суду на очевидність ознаки протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що підтверджується скасуванням у 2025 році ДПС України аналогічного ППР №07- 1553-UА0074534 по об`єкту гуртожитку у с. Йосиповка Овідіопольського району вул. Степова, 18А, визнавши що будівля гуртожитку не є об`єктом оподаткування податком згідно пп. "г" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Дослідивши вищезазначену заяву позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Види забезпечення позову визначені ст. 151 КАС України.

П. 2 ч. 1 ст. 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 151 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч. 6 ст. 154 КАС України ).

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією № R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Матеріали справи свідчать про розпочате примусове стягнення податкового боргу, який виник внаслідок визначення податкових зобов`язань контролюючим органом, та розшук майна позивача державною виконавчою службою.

Примусове стягнення з позивача вказаних коштів у значній сумі до закінчення розгляду даної справи по суті ускладнить ефективний захист його прав та ускладнить можливість поновлення прав у разі прийняття судом рішення про задоволення позову. У разі забезпечення позову буде лише зупинена процедура примусового стягнення податкового боргу, а не вирішено питання про законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що ніяк не змінює обсяг прав та свобод сторін у спорі, а лише тимчасово, до набрання чинності рішенням суду, зупиняється стягнення боргу органами державної виконавчої служби.

Крім того, за нормами Податкового кодексу України оскарження податкового повідомлення-рішення зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

(п. 56.15 ст. 56). З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення...При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили. (п. 56.18 ПКУ).

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в тому вигляді, про який просить позивач, а саме: зобов`язати старшого державного виконавця Калашнікова Р.В. скасувати постанову від 21.01.2025 про розшук транспортного засобу MERCEDES-BENZ, номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , винесену у межах виконавчого провадження №76775410, та зобов`язати виконавчу службу повідомити поліцію та інші компетентні органи про скасування розшуку, щоб забезпечити негайне виконання рішення суду та відновлення права позивача на користування майном, оскільки такий захід забезпечення не передбачений нормами КАСУ (ч.1 ст. 151 КАС України). Тому суд відмовляє позивачу в задоволенні заяви.

Разом з тим, враховуючи вищевикладені норми податкового законодавства, а також наведені позивачем обставини про те, що він є особою пенсійного віку, має хворобу, що зумовлює необхідність користування автомобільним засобом, а також з огляду на обмежений термін розгляду справи у спрощеному провадженні, суд вважає необхідним з власної ініціативи вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення грошових коштів на підставі виконавчого листа № 420/21717/24 в межах виконавчого провадження № 76775410 - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №420/18474/25.

Ухвала суду про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа є підставою для зупинення державним виконавцем вчинення виконавчих дій згідно ч.1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому суд наголошує, що ухвала про забезпечення позову у цьому випадку не вирішує питання про правомірність чи неправомірність податкових повідомлень-рішень, які оскаржені заявником, а лише тимчасово зупиняє настання негативних наслідків.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Застосувати заходи забезпечення позову за ініціативою суду.

Зупинити стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 за виконавчим документом - виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду № 420/21717/24 від 20.08.2024 в межах виконавчого провадження № 76775410 - до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №420/18474/25.

Копію ухвали направити учасникам провадження та до Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Згідно з ч. 1 ст. 156 КАС України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА