Справа № 320/62770/24
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року м.Київ справа №320/62770/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не включення до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 28.05.1991 року по 01.09.1991 року, з 09.03.1992 року по 21.12.1995 року, з 15.01.1996 року по 22.08.1997 року згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 та не перерахунку пенсії за період з початку призначення пенсії, а саме з 14.10.2020 року.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 14.10.2020 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 28.05.1991 року по 01.09.1991 року, з 09.03.1992 року по 21.12.1995 року, з 15.01.1996 року по 22.08.1997 року згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримую пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважає висновки відповідача безпідставними та необґрунтованими, оскільки утрудовій книжці щодо спірних періодів зроблені відповідні записи, відображені відповідні відомості про осіб, які вчинили ці записи, міститься їх підпис. Записи завірені печаткою підприємства. Достовірність записів сумніву не викликає.

Вказує, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення мого конституційного права на соціальний захист.

Отже, позивач вважає дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

06.10.2020 року позивач звернувся до відділення Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії, за результатами розгляду якої 14.10.2020 року призначено пенсію за віком.

06.06.2024 року позивач звернувся до відділення Пенсійного фонду України, де було надано роздруківку з особистої справи про трудовий стаж, на підставі якого була нарахована пенсія.

Як вбачається з записів у трудовій книжці позивача, вона містить записи про періоди з 28.05.1991 року по 22.08.1997 року (порядковий номер запису в трудовій книжці з 1 по 6), а саме:

- з 28.05.1991 року по 01.09.1991 року 3 місяця 3 дні, Донецьке об`єднання по видобутку вугілля Донецьк вугілля Шахта ім. Є.Т. Абакумова, працював на посаді електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем в шахті участка ПР 2;

- з 09.03.1992 року по 21.12.1995 року 4 роки 9 місяців 11 днів, Донецьке об`єднання по видобутку вугілля Донецьк вугілля Шахта ім. Є.Т. Абакумова, працював на посаді електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем в шахті участка КР;

- з 15.01.1996 року по 22.08.1997 року - 1 рік 7 місяців 7 днів, ПП «Номінал», працював охоронцем з повним робочім днем.

Позивач вступив до навчального закладу 01.09.1987 року, у листопаді 1998 року припинив навчання у зв`язку з призовом на військову службу, а з листопада 1990 року після закінчення строку військової служби повернувся до навчання.

18.06.2024 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо включення трудового стажу за період роботи з 28.05.1991 року по 22.08.1997 року.

09.07.2024 року позивач отримав відповідь, в якій було рекомендовано подати скан-копію трудової книжки в електронному форматі на портал електронних послуг Пенсійного фонду України.

На виконання рекомендацій Управління Пенсійного фонду України у м. Києві та вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обліку трудової діяльності працівника в електронній формі» від 05.02.2021 року № 1217-ІХ на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України позивачем була надана електрона копія трудової книжки.

01.08.2024 року на електронну адресу Пенсійного фонду України позивачем було направлено повторна заява щодо перерахунку трудового стажу та перерахунку пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві від 06.11.2024 року позивач повідомлений, що пенсія обчислена з урахуванням страхового стажу 33 роки 2 місяці 22 дні, в тому числі додатково 11 років за Списком №1. Страховий стаж обчислений згідно наданих диплома та військового квитка. Страховий стаж, починаючи з 03.03.1999 року врахований відповідно до наявної в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески.

За доданими документами не врахований повністю страховий стаж згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульному листі наявне виправлення (наведення) дати народження, яке не завірене в установленому порядку.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невключення до страхового стажу періодів роботи з 28.05.1991 року по 01.09.1991 року, з 09.03.1992 року по 21.12.1995 року, з 15.01.1996 року по 22.08.1997 року та не перерахунку пенсії за період з початку призначення пенсії, а саме з 14.10.2020 року, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац 1 частини першої статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац 1 частини другої статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 1 частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV).

Статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З аналізу зазначених нормативно-правових актів вбачається, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16-а.

На момент заповнення трудової книжки позивача в частині спірного періоду була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затверджена постановою Госкомтруда СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162), підпунктом 1.1 якої було встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Відповідно до підпункту 4.1 вказаної Інструкції при звільненні працівника чи службовця всі записи про роботу, нагороди та подяки, внесені у трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства чи печаткою відділу кадрів.

Як вбачається з записів у трудовій книжці позивача, вона містить записи про періоди з 28.05.1991 року по 22.08.1997 року (порядковий номер запису в трудовій книжці з 1 по 6), а саме:

- з 28.05.1991 року по 01.09.1991 року 3 місяця 3 дні, Донецьке об`єднання по видобутку вугілля Донецьк вугілля Шахта ім. Є.Т. Абакумова, працював на посаді електрослюсаря підземного 3 розряду з повним робочим днем в шахті участка ПР 2;

- з 09.03.1992 року по 21.12.1995 року 4 роки 9 місяців 11 днів, Донецьке об`єднання по видобутку вугілля Донецьк вугілля Шахта ім. Є.Т. Абакумова, працював на посаді електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем в шахті участка КР;

- з 15.01.1996 року по 22.08.1997 року - 1 рік 7 місяців 7 днів, ПП «Номінал», працював охоронцем з повним робочім днем.

Проте відповідачем протиправно не зараховані вказані періоди роботи до страхового стажу, оскільки на титульному листі наявне виправлення (наведення) дати народження, яке не завірене в установленому порядку.

Суд вважає такі висновки відповідача безпідставними та необґрунтованими, оскільки у трудовій книжці щодо спірних періодів зроблені відповідні записи, відображені відповідні відомості про осіб, які вчинили ці записи, міститься їх підпис. Записи завірені печаткою підприємства. Достовірність записів сумніву не викликає.

На момент заповнення трудової книжки в частині спірного періоду була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.

Згідно пункту 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, тобто, й не може впливати на його особисті права.

Суд враховує, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення мого конституційного права на соціальний захист.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Крім того, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Посилання відповідача на недоліки оформлення трудової книжки позивача, вважаю протиправними, оскільки, як зазначалось раніше, вказані записи у трудовій книжці позивача містять всі необхідні відомості щодо дати та підстав прийняття на роботу/звільнення з роботи, не мають виправлень та неточностей, які б могли викликати обґрунтовані сумніви щодо відповідної дати, тим більше, що і сам відповідач не зазначає жодних зауважень до змісту цих записів.

Суд вказує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

За таких обставин, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди роботи на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Водночас, за змістом наведених норм відповідальним за заповнення трудової книжки є підприємство-роботодавець.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Тобто, суд вказує, що заявлені в якості недоліків при оформленні трудової книжки обставини не можуть вважатись достатньою підставою для відмови у зарахуванні цих періодів роботи до загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Таким чином, період роботи позивача у спірні періоди підтверджується відповідними записами, що є достатнім для його зарахування до загального трудового стажу останньої, а тому неврахування відповідачем цього періоду до загального трудового стажу позивача є протиправним.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першоїстатті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання до суду даного позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не включення до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 28.05.1991 року по 01.09.1991 року, з 09.03.1992 року по 21.12.1995 року, з 15.01.1996 року по 22.08.1997 року згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 та не перерахунку пенсії за період з початку призначення пенсії, а саме з 14.10.2020 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 14.10.2020 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 28.05.1991 року по 01.09.1991 року, з 09.03.1992 року по 21.12.1995 року, з 15.01.1996 року по 22.08.1997 року згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 .

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, )за рахунок на бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Терлецька О.О.