Справа № 500/1651/25
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1651/25

23 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якого діє адвокат Яненко Олег Юрійович, звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1) та Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 2) з такими позовними вимогами:

визнати протиправними, незаконними дії начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковника ОСОБА_2 та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 липня 2024 року за № 184 полковника ОСОБА_2 , в частині призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 ;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з військової служби з подальшим виключенням його з списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 02.07.2024 позивач був призваний на військову службу під час мобілізації згідно Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 за №184 і станом на час звернення до суду проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Станом на 02 липня 2024 року позивачу було 23 роки, він не був військовозобов`язаним чи резервістом, не проходив строкову військову службу, і раніше не був визнаний військово-лікарською комісією обмежено придатним до військової служби.

За таких обставин, а також враховуючи положення пункту 5 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" вважає, що позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації, а тому дії та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його призову на військову службу є протиправними.

Відповідач 1, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Заперечуючи позовні вимоги вказує, що відповідно до інформації в системі АІТС "Оберіг" значиться, що позивач 02.11.2028 року військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 був обстежений і визнаний "Непридатним до військової служби в мирний час і обмежено придатний у воєнний час". 2 липня 2024 року позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснено обстеження та медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення придатності на військову службу під час загальної мобілізації, за станом здоров`я. По закінченню медичного огляду позивача було визнано "Придатним до військової служби", про що видано постанову, яка оформлена довідкою військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 № 3406/32 від 2.07.2024 року на підставі статті графи II Розкладу хвороб, графи ТДВ наказу Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 (зі змінами від 27 квітня 2024 року № 262). Враховуючи відсутність підстав для надання відстрочки від призову, позивач був призваний на військову службу по мобілізації та знятий з військового обліку і направлений у в/частину НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.

Відповідач 2, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву у якому просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень вказує, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 321 від 08.11.2024 року солдата ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, призначено наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 06 листопада 2024 року № 576-РС, на посаду стрільця-помічника гранатометника гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 101533А, який прибув з військової частини НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 . З 08 листопада 2024 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення з 09 листопада 2024 року. Отже, враховуючи пункт 81 Порядку № 560 ОСОБА_1 набув статусу військовослужбовця у ІНФОРМАЦІЯ_6 , ще до прибуття у військову частину НОМЕР_5 для подальшого проходження військової служби.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 31.03.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 05.06.2025 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію протоколу № 14 від 02.11.2018 року та довідки військово-лікарської комісії про визнання непридатним в мирний час і обмежено придатним у військовий час ОСОБА_1 до військової служби та продовжено строк розгляду справи на один місяць.

На виконання ухвали про витребування доказів відповідачем подано до суду витяг з протоколу районної призовної комісії № 14 від 02.11.2018 про визнання непридатним в мирний час і обмежено придатним у військовий час ОСОБА_1 та докази знищення особової справи позивача.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що згідно протоколу Підволочиської районної призовної комісії № 14 від 02.11.2018 ОСОБА_1 , 2000 р.н., визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у військовий час за ст.62 В Гр.І зі встановленим діагнозом двобічною повздовжною плоскостопістю з деформуючим артрозом таранно-човновидних суглобів з незначним порушенням функції. Згідно абз.2 ч.1 ст.18 та абз.2-9 п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнений від призову на строкову військову службу та взятий на військовий облік військовозобов`язаних. Зараховано в запас.

Як слідує з постанови військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02.07.2024, яка оформлена довідкою №3406/32, солдата запасу ОСОБА_1 , 2000 р.н. визнано придатним до військової служби.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.07.2024 №184 солдата запасу ОСОБА_1 , 2000 р.н. призвано на військову службу.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 321 від 08.11.2024 року солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, з 08 листопада 2024 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, а на котлове забезпечення з 09 листопада 2024 року.

Мотивувальна частина

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів позовної заяви суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма Основного Закону означає, що діяльність суб`єктів владних повноважень здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом.

Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Згідно з цим Указом мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Ці строки неодноразово продовжувалися аналогічними Указами Президента України та тривають надалі.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлені Законом України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі -Закон №3543-XII).

У статті 1 Закону №3543-XII містяться визначення понять "мобілізація" та "особливий період", відповідно до яких:

мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу; Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Громадяни зобов`язані, зокрема:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-третя статті 1 Закону).

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (частина сьома статті 1 Закону № 2232-XII).

Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Частина дев`ята статті 1 Закону № 2232-ХІІ визначає такі категорії громадяни України щодо військового обов`язку:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (частина друга статті 2 Закону № 2232-ХІІ).

Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону № 2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з положеннями статті 27 Закону № 2232-XII у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.

Запас військовозобов`язаних поділяється на першу і другу категорії.

До запасу першої категорії належать військовозобов`язані, які проходили військову службу та здобули під час її проходження військово-облікову спеціальність.

До запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону № 2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом № 3543-XII.

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Громадяни України, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу в Збройних Силах України, інших військових формуваннях, проходять курс базової загальновійськової підготовки тривалістю не менше ніж один місяць.

Оцінюючи доводи представника позивача про те, що позивач станом на час призову на військову службу не мав статусу військовозобов`язаного, оскільки не досяг 25-річного віку та раніше не був визнаний військово-лікарською комісією обмежено придатним до військової служби, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 18 Закону № 2232-XII, в редакції до 18.05.2024, від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України: які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 2232-XII, в редакції до 18.05.2024, передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу.

Судом встановлено, що згідно протоколу Підволочиської районної призовної комісії № 14 від 02.11.2018 ОСОБА_1 , 2000 р.н., визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у військовий час за ст.62 В Гр.І зі встановленим діагнозом двобічною повздовжною плоскостопістю з деформуючим артрозом таранно-човновидних суглобів з незначним порушенням функції. Згідно абз.2 ч.1 ст.18 та абз.2-9 п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнений від призову на строкову військову службу та взятий на військовий облік військовозобов`язаних. Зараховано в запас.

Отже, станом на 02.07.2024 позивач перебував у статусі військовозобов`язаного, а відтак підлягав призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 39 Закону № 2232-XII.

Щодо покликань представника позивача на положення частини п`ятої статті 23 Закону № 3543-XII, згідно з яким не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення 25-річного віку військовозобов`язані, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 10-1 Закону № 2232-ХІІ чи базову військову службу суд зазначає таке.

Перелік підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації встановлений статтею 23 Закону № 3543-XII. Вказана норма регулює питання надання відстрочки особам, які не досягли 25річного віку, а саме: військовозобов`язаним, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 10-1 Закону № 2232-ХІІ чи базову військову службу.

При цьому, позивачем не надано до суду доказів проходження позивачем базової загальновійськової підготовки відповідно до статті 10-1 Закону № 2232-ХІІ чи базової військової служби.

Крім цього, питання надання відстрочки від призову вирішується органами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки в порядку розгляду заяв про надання відстрочки на призов на військову службу під час мобілізації. Однак, факту подання позивачем будь-яких заяв, клопотань чи заперечень щодо наявності права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації судом не встановлено, позивачем чи відповідачем відповідних доказів не надано.

При цьому, громадяни призвані на військову службу під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд.

Згідно з частиною тринадцятою статті 2 Закону № 2232-XII громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд.

Оскільки позивач призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_6 , медичний огляд здійснений військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02.07.2024, що узгоджується із вимогами чинного законодавства та спрямований на дотримання вимог частини тринадцятої статті 2 Закону № 2232-XII.

Факт здійснення медичного огляду підтверджено довідкою № 3406/32 військово-лікарської комісії. При цьому, доказів оскарження дій чи бездіяльності ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 до комісії вищого рівня або до суду не надано.

Відтак, дослідивши спірні правовідносини крізь призму прав та обов`язків учасників цих правовідносин, а також балансу публічних та приватних інтересів, суд приходить до висновку, що призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації відповідає вимогам законодавства.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд не встановив факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому не вбачає правових підстав для задоволення заявленого адміністративного позову.

Судові витрати

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки у цій справі судом відмолено у задоволенні позову повністю, ним не присуджується та не стягується судові витрати на користь будь-якої із сторін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 червня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

- ІНФОРМАЦІЯ_7 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).

Головуючий суддя Юзьків М.І.