Справа № 340/6022/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2025 року м. Дніпросправа № 340/6022/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 року (головуючий суддя Петренко О.С.)

в адміністративній справі №340/6022/24 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування попередження,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулася 13.09.2024 до Кіровогградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати попередження від 28.08.2024 року №5235/11/28/РРО/ НОМЕР_1 /ТД.

В обґрунтування позову вказує, що за наслідками проведеної фактичної перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області встановлені порушення законодавства про працю, зокрема, позивачем допущено до роботи осіб без укладення трудових договорів, оформлених у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту), або видання наказу, або розпорядження, чим порушено вимоги ст. 24 КЗпП України. Вказує, що перевірку проведено з порушенням чинного законодавства, а тому винесене попередження є протиправним. Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано попередження Південно-Східного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №5235/11/28/РРО//ТД від 28.08.2024 року.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено вчинення позивачем порушення вимог ст. 24 КЗпП України щодо допуску до роботи особи без укладення трудового договору, у зв`язку з чим попередження від 28.08.2024 №5235/11/28/РРО/ НОМЕР_1 /ТД є таким, що прийнято всупереч чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує про фактичний допуск двох працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), чим порушення вимоги частини 1 статті 21, частини 4 статті 24 Кодексу законів про працю України, Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/ укладення гіг-контракту». 28.08.2024, у зв`язку з тим, що позивач є платником єдиного податку другої групи та виявлене порушення ні є повторним, відповідачем прийнято попередження за №5235/11/28/РРО//ТД, відтак попередження прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, 07.08.2024 до Міжрегіонального управління надійшов акт Головного управління ДПС у Кіровоградській області про проведення фактичної перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, обігу підакцизних товарів та наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) від 23.04.2024 №5235/11/28/РРО/ НОМЕР_2 , де зазначено наступне.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку оздоровчого комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , що належить Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (п.н. НОМЕР_1 ), де здійснюється діяльність у сфері спорту та відпочинку (основний вид діяльності), перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Перед початком перевірки була проведена контрольна розрахункова операція, під час якої придбано послугу «Фітнес абонемент» вартістю 150,00 грн. при цьому, належним чином оформлений адміністратор ОСОБА_2 , не видала розрахунковий документ встановленої форми на суму 150,00 грн.

Також, встановлено, що в оздоровчому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » послуги надають 11 (одинадцять) суб`єктів господарювання, в тому числі 2 тренери.

В ході обстеження господарської одиниці було встановлено надання послуг тренера особами, які не являлися суб`єктами господарювання та з якими не оформлені трудові відносини ФОП ОСОБА_1 . В ході спілкування тренери, які надають свої послуги за рахунок абонементу та за додаткову плату, відмовились надати свої персональні дані, проте в соціальних мережах наявні сторінки, де вони пропонують свої послуги в оздоровчому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

ГУ ДПС вважає, що зазначений факт свідчить про порушення позивачем вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України від 10.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг -контракту", оскільки працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В подальшому, відповідачем 08.08.2024 на адресу позивача направлено лист №ПС/1/14259-24 про отримання акту фактичної перевірки від 23.04.2024 №5235/11/28/ РРО/ НОМЕР_1 та повідомлено про розгляд справи про накладення штрафу згідно з абзацом 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України о 13 год. 15 хв. 28.08.2024 (поштове відправлення №860).

28.08.2024, у зв`язку з тим, що позивач є платником єдиного податку другої групи та виявлене порушення не є повторним, відповідачем прийнято попередження за №5235/11/28/РРО/ НОМЕР_1 /ТД (а.с.32).

Позивач вважає протиправним вказане попередження.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1, 4, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11.02.2015р., Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Так, ст.24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

Додержання письмової форми є обов`язковим:

1) при організованому наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу);

6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;

7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст.265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків

- у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення,

а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Частиною 4 ст. 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015 р. установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Частина 2 ст. 61 Конституції України закріплює принцип індивідуалізації юридичної відповідальності правопорушника.

Цей принцип знайшов своє відображення в галузевому законодавстві.

Так, частина 2 статті 265 КЗпП України передбачає відповідальність для юридичних та фізичних осіб, які використовують найману працю.

Для притягнення особи до відповідальності обов`язковим є наявність складу порушення, його об`єктивної та суб`єктивної сторони.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст265 Кодексу законів про працю України та частинами 2-7 статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 р. (Порядок № 509).

Згідно з п.2 Порядку №509 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019 р. "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю") штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами 3-7 цього пункту) (уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до п.3 Порядку №509 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019 р. "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю") справа про накладення штрафу (справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах 3-7 пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах 3-7 пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 4 Порядку №509 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 823 від 21.08.2019р. "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю") передбачено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах 3-7 пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника.

У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для застосування відповідачем штрафу до позивача був акт фактичної перевірки ГУ ДПС у Кіровоградській області від 23.04.2024 року №5235/11/28/РРО/897706587, згідно якого посадовими особами податкового органу встановлено:

«що в оздоровчому комплексі «Галатея» послуги надають 11 (одинадцять) суб`єктів господарювання, в тому числі 2 тренери.

В ході обстеження господарської одиниці було встановлено надання послуг тренера особами, які не являлися суб`єктами господарювання та з якими не оформлені трудові відносини ФОП ОСОБА_1 . В ході спілкування тренери, які надають свої послуги за рахунок абонементу та за додаткову плату, відмовились надати свої персональні дані, проте в соціальних мережах наявні сторінки, де вони пропонують свої послуги в оздоровчому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Зазначений факт свідчить про порушення вимог статті 24 Кодексу законів про працю України, постанови Кабінету Міністрів України від 10.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту", оскільки працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

При цьому, позивач заперечує будь які взаємовідносини з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що дійсно в акті фактичної перевірки відсутні посилання на будь-які докази, які б підтверджували той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фактично допущені до виконання трудових обов`язків, фактично були прийняті на роботу працівниками ФОП ОСОБА_1 , що їм були роз`яснення їх права та обов`язки, поінформовано під підпис про умови праці та наявність на робочому місці, де вони мали працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів і про можливі їх наслідки впливу на здоров`я, що були факти виплати заробітної плати, що вівся облік виконуваної працівниками роботи і бухгалтерського обліку витрат на оплату праці.

Не здобуті такі докази і Держпрацею під час розгляду акту перевірки, оскільки до відзиву на позовну заяву вони не надані.

Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 28.04.2020 р. у справі №420/3197/19, від 21.08.2020р. у справі №822/1037/18, від 25.02.2022р. у справі №420/7851/19, в яких вказано, що відомості, викладені в акті перевірки податкового органу, підлягають перевірці та оцінці на підставі наявних доказів під час розгляду справи управлінням Держпраці.

Це свідчить, що викладені в акті перевірки відомості не є беззаперечним доказом вини особи у порушенні вимог законодавства про працю, а підлягають перевірці.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з фактичних обставин справи, а також норм діючого законодавства України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем не представлено належних доказів того, що вказані у акті особи працювали без оформлення трудових відносин з ФОП ОСОБА_1 .

Водночас, в ході перевірки пояснення, від вказаних у акті осіб, не відбирались, а тому не зрозуміло на підставі яких документів сформовано висновок, що вказані особи працевлаштовані у позивача.

Зокрема, перебування осіб вказаних в акті перевірки на території оздоровчого комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не є безумовною підставою, яка підтверджує факт здійснення ними трудових обов`язків.

Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростовання вищевказаного.

Суд не може формувати свої висновки на припущеннях, суд формує свої висновки на підставі належних та допустимих доказів.

Відповідно ч.1ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ч.1-2 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладені обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено вчинення позивачем порушення вимог ст. 24 КЗпП України щодо допуску до роботи особи без укладення трудового договору, у зв`язку з чим попередження від 28.08.2024 №5235/11/28/РРО/ НОМЕР_1 /ТД є таким, що прийнято всупереч чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.11.2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 05.06.2025 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова