Справа № 640/4772/20
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Житомир справа № 640/4772/20

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "К.Т.Україна" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "К.Т.Україна" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.11.2019 № .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що не погоджується з оскаржуваним рішенням та вважає, що воно було винесене відповідачем протиправно та не у відповідності до діючих норм права. Вказує, що 20.08.2019 позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ за липень 2019 року згідно якої визначено податкові зобов`язання у сумі 1 048 404 грн. Поряд з цим, додатком 8 до податкової декларації було подано заяву про допущення продавцем порушення граничного терміну реєстрації в ЄРПН податкових накладних. Згідно такої заяви було порушено строки реєстрації податкових накладних №73, №74 від 22.07.2019, виписаних ТОВ "Агена", та № 107 від 31.07.2019, виписаних ТОВ "Анріка". Сума податкового кредиту за сумою вказаних податкових накладних становить 1 052 832 грн. Таким чином, податковий кредит отриманий від господарських операцій з ТОВ "Агена" та ТОВ "Анріка" повністю перекриває суму податкових зобов`язань визначених у податковій декларації від 20.08.2019 №. Разом з цим зазначає, що відповідальність за реєстрацію податкових накладних лежить на продавці товару/послуги, а відтак ТОВ "К.Т.Україна" позбавлена можливості вплинути інших суб`єктів господарювання та змусити їх зареєструвати податкову накладну у строк передбачений законом. Крім цього, звертає увагу, що після реєстрації ТОВ "Анріка" та ТОВ "Агена" вищеперерахованих податкових накладних ТОВ "К.Т. Україна" отримала податковий кредит та після цього 13.09.2019 подало податкову декларацію з ПДВ за серпень 2019 року, в якій в рядку 20.1 зазначило суму, яка зараховується у зменшення податкового боргу з податку на додану вартість 1047391 грн. З огляду на це податкове повідомлення-рішення № від 26.11.2019 є таким, що підлягає скасуванню, а тому просив позов задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/4772/20 та вирішено розпочати спочатку судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження).

18.04.2025 до суду від Головного управління ДПС у Київській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову у повному обсязі. Вказує, що станом на 30.08.2019 в інтегрованій картці платника податків (ІКПП) ТОВ "К.Т.Україна" обліковувалась заборгованість по податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2019 року. 20.09.2019 за рахунок подання податкової декларації з податку на додану вартість за серпень від 13.09.2019 № із зазначенням зарахування від`ємного значення зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість погашено суму податкового боргу в сумі 1047391 грн, у зв`язку з чим ТОВ "К.Т.Україна" притягується до відповідальності у вигляді штрафу 10 відсотків погашеної суми податкового боргу згідно пункту 126.1. статті 126 ПК України.

Крім того, у відзиві представник відповідача просив замінити відповідача в порядку процесуального правонаступництва на Головне управління ДПС у Київській області, як відокремлений підрозділ ДПС (), а також розгляд справи здійснювати в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року клопотання Головного управління ДПС у Київській області про заміну відповідача правонаступником задоволено, замінено відповідача у справі №640/4772/20 - Головне управління ДПС у Київській області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Київській області ().

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Київській області про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відмовлено.

З 31.03.2025 по 14.04.2025 головуюча суддя перебувала у відпустці; 14.03.2025, 21.03.2025, 23.05.2025, 29.05.2025 та 13.06.2025 головуюча суддя перебувала на періодичному навчанні.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом з матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20, підпункту 75.1.1. пункту 75.1. статті 75 та у порядку статті 76, з урахуванням статті 102 Податкового кодексу проведено камеральну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "К.Т.Україна" з питань сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) липень 2019 року, за результатами якої складено акт від 22.10.2019 № 336/10-36-54-04/39740106.

За висновками акту перевірки зазначено про порушення товариством строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

На підставі зазначеного акта перевірки та з огляду на наведене порушення контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 26.11.2019 № на суму 1047391 грн штрафних санкцій.

Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким що підлягає скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

В силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегулювано Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України; в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1. статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 36.1. статті 36 ПК України визначено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п.п.16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначенихстаттею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

У відповідності до пункту 54.1. статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (пункт 56.11. статті 56 ПК України).

Відповідно до пункту 57.1. статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 31.1. статті 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з п.38.1. ст.38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.200.1 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

У разі якщо за результатами звітного (податкового) періоду податковий кредит платника перевищує його податкові зобов`язання, у платника формується від`ємне значення ПДВ звітного (податкового) періоду, яке відповідно до п.200.4 ПК України може бути, зокрема, зараховане до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як визначено п.203.1. ст.203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п.203.2. ст.203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1. цієї статті для подання податкової декларації.

Стаття 126 Податкового кодексу України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання.

Так, відповідно до п.126.1. ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2. цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як встановлено судом під час розгляду справи по суті, спірне податкове повідомлення-рішення від 26.11.2019 № прийняте контролючим органом на підставі акту перевірки від 22.10.2019 № 336/10-36-54-04/39740106.

Згідно вказаного акту перевірки, відповідачем, відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст. 20, у порядку п.76.3. ст.76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ТОВ "К.Т.Україна" визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість.

Перевіркою встановлено порушення терму сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного п.203.2. ст.203 Податкового кодексу України, за податковою декларацією від 20.08.2019 №.

Так, 20.08.2019 ТОВ "К.Т.Україна" було подано податков декларацію з ПДВ за липень 2019 року (реєстраційний № від 20.08.2019), в якій позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджет бюджету склало 1048404,00 грн (рядок 18 декларації), з граничним терміном сплати 30.08.2019.

Як свідчать дані таблиці акту перевірки, згідно з даними ІКПП з податку на додану вартість погашення узгоджених грошових зобов`язань відбулось 20.09.2019, тобто прострочення складає 21 календарний день.

Позивач стверджує, що ним було подано податкову декларацію з ПДВ за липень 2019 року згідно якої визначено податкові зобов`язання у сумі 1048404 грн. Додатком 8 до податкової декларації було подано заяву про допущення продавцями ТОВ "Агена" та ТОВ "Анріка" граничного термінів реєстрації в ЄРПН податкових накладних №73, №74 від 22.07.2019 та № 107 від 31.07.2019. Сума податкового кредиту за сумою вказаних податкових накладних становить 1052832 грн. Таким чином, податковий кредит отриманий від господарських операцій з ТОВ "Агена" та ТОВ "Анріка" повністю перекриває суму податкових зобов`язань визначених у податковій декларації за липень 2019 року.

Суд враховує, що за змістом підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є, зокрема, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Статтею 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181. пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом "а" пункту 198.1. статті 198 ПК України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.2. статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

У відповідності до вимог пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6. статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими п.201.11. ст.201 цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складання податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із пунктом 201.10. статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п.201.1. ст.201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з п.201.16. цієї статі) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обовязкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарів чеків або інших розрахункових документів, що засвічують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та складу податкового кредиту, врахованих платником податків при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку.

У той же час, норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків на врахування витрат при визначенні оподатковуваного прибутку та на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з фактичним придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

За умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими правомірно (обґрунтовано), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 02 грудня 2019 року у справі №826/13060/18.

Так, в матеріалах справи наявні докази подання ТОВ "К.Т.Україна" разом із податковою декларацією з ПДВ за липень 2019 року заяви про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування (Додаток 8 до податкової декларації з податку на додану вартість).

Згідно такої заяви було порушено строки реєстрації податкових накладних №73, №74 від 22.07.2019, виписаних ТОВ "Агена", та № 107 від 31.07.2019, виписаних ТОВ "Анріка", у зв`язку із арештом ліміту (ПДВ) продавця за рішенням суду.

В ході розгляду справи судом встановлено, що за наслідками господарських операцій з ТОВ "К.Т.Україна", 15.08.2019 ТОВ "Агена" на виконання вимог пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України, складено і направлено на реєстрацію Державній податковій службі України податкові накладні №73 та №74 від 22.07.2019.

Вказані податкові накладні доставлено до ДПС України, однак документи не прийнято, оскільки накладено арешт за рішенням суду на суму податку, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07.08.2019 у справі №757/40120/19-к скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 19.07.2019 у справі № 757/37464/19-к, в частині накладення арешту суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України () за адресою: м.Київ, Львівська площа,8, що належить ТОВ "Агена" ().

Відповідно до листа Державної фіскальної служби від 21.08.2019 №40212/6/99-99-21-03-09-15, арешт суми ліміту ПДВ у системі електронного адміністрування ПДВ по ТОВ "Агена" скасовано.

У зв`язку з вищенаведеним, 20.08.2019 податкові накладні №73 та №74 від 22.07.2019 були зареєтровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями №1.

Крім того, судом встановлено, що за наслідками господарських операцій з ТОВ "К.Т.Україна",

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12.08.2019 у справі №757/40114/19-к скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 19.07.2019 по справі № 757/37464/19-к на кошти-суми ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміту ПДВ) по ТОВ "Анріка" () та знято заборону на користування, відчуження зазначеного майна.

Згідно з листом Державної фіскальної служби від 21.08.2019 №40211/6/99-99-21-03-03-15, арешт суми ліміту ПДВ у системі електронного адміністрування ПДВ по ТОВ "Анріка" скасовано.

У зв`язку з вищенаведеним, 20.08.2019 податкову накладну №107 від 31.07.2019 було зареєтровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією №1.

Суд враховує, що несвоєчасна реєстрації податкових накладних №73, №74 від 22.07.2019 та № 107 від 31.07.2019 сталася за відсутності протиправних дій позивача, вини останнього.

З урахуванням викладених обставин, зокрема, подання позивачем заяви до контролюючого органу щодо допущення ТОВ "Агена" та ТОВ "Анріка" порушення граничного термінів реєстрації в ЄРПН податкових накладних №73, №74 від 22.07.2019 та № 107 від 31.07.2019, суд приходить до висновку, що позивач правомірно відобразив у складі податкового кредиту суми податку на додану вартість за господарськими операціями з ТОВ "Агена" та ТОВ "Анріка" на підставі виписаних останніми податковими накладних.

Так, сума податкового кредиту за сумою вказаних податкових накладних №73, №74 від 22.07.2019 та № 107 від 31.07.2019 становить 1052832,00 грн. Податковий кредит отриманий від господарських операцій з ТОВ "Агена" та ТОВ "Анріка" повністю перекриває суму податкових зобов`язань визначених у податковій декларації від 20.08.2019 №, а отже фактично податкового боргу за вказаною декларацією не виникло.

При цьому, судом також встановлено, що 13.09.2019 ТОВ "К.Т. Україна" було подано податкову декларацію з ПДВ за серпень 2019 року (реєстраційний № від 13.09.2019), в якій сума від`ємного значення на момент подання податкової декларації, яка зараховується у зменшення суми податкового боргу з ПДВ у розмірі 1047391,00 грн (рядок 20.1 декларації).

За викладених обставин, підстави для нарахування Головним управління ДПС у Київській області штрафних санкцій за порушення ТОВ "К.Т. Україна" строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) відсутні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 26.11.2019 № прийнято Головним управління ДПС у Київській області без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та не у спосіб, що визначений законодавством України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст.9, 139, 241-246 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 26 листопада 2019 року № (Форма "Ш").

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "К.Т.Україна" (вул. Шевченка,195, м.Боярка, Києво-Святошинський р-н, Київська обл., 08150, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (вул.Святослава Хороброго,5-А, м.Київ, 03151, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва

23.06.25