Справа № 260/2393/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Гаврилко С.Є.

10 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/2393/25 пров. № А/857/18995/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Пославського Д.Б.

представника позивача: Шпуганича В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі № 260/2393/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2025р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просила суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову від 24 березня 2025 року № 77601882 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 260/6565/24 від 30.12.2024 р.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.04.2025р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, апелянт Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28.04.2025р. скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити.

Представник позивача, Шпуганич В.П. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.11.2024р. у справі № 260/6565/24 позов задоволено. Суд стягнув з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 939187,92 грн., в т.ч. пеня у розмірі 93609,67 грн. за наступними платежами: 11010500 "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у розмірі 866968,83 грн, в т.ч. пеня у розмірі 86408,91 грн; 11011001 "Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у розмірі 72219,09 грн, в т.ч. пеня у розмірі 7200,76 грн.

30.12.2024р. Закарпатський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 260/6565/24/2024 з виконання вказаного рішення суду, в якому зазначено про набрання законної сили рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у адміністративній справі № 260/6565/24 - 23.12.2024р.

03.03.2025р. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.11.2024р. у справі № 260/6565/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу.

11.03.2025р. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду зупинено апеляційне провадження у справі № 260/6565/24 до набрання законної сили рішення в адміністративній справі № 260/697/25.

Постановою Відділу державної виконавчої служби в м Ужгороді західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 24.03.2025р. відкрито виконавче провадження № 77601882 з примусового виконання виконавчого листа № 2606565/24 про: стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 939187.92 грн. в т.ч. пеня у розмірі 93609,67 грн. за наступними платежами: 11010500 "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у розмірі 866968.83 грн, в т.ч. пеня у розмірі 86408,91 грн; 11011001 "Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у розмірі 72219.09 грн, в т.ч. пеня у розмірі 7200.76 грн.

Не погоджуючись із прийнятою постановою, позивач звернулась до суду за захистом свого, як вона вважає порушеного права.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст.370 КАС України видно, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно ч.2,ч.4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі по тексту - Закон України № 1404-VIII).

Із змісту ст.1-ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" видно, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

У виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.11.2024р. у справі № 260/6565/24 позов задоволено. Суд стягнув з фізичної особи ОСОБА_1 податковий борг у розмірі 939187,92 грн., в т.ч. пеня у розмірі 93609,67 грн. за наступними платежами: 11010500 "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у розмірі 866968,83 грн, в т.ч. пеня у розмірі 86408,91 грн; 11011001 "Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у розмірі 72219,09 грн., в т.ч. пеня у розмірі 7200,76 грн.

Виконавчий лист виданий стягувачу та пред`явлений до виконання з відміткою про те, що рішення суду набрало законної сили 23.12.2024р.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на те, що Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.11.2024р. у справі № 260/6565/24 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.2 ст.255 КАС України).

Тобто, в даному випадку рішення суду від 22.11.2024р. у справі № 260/6565/24 є таким, що не набрало законної сили, оскільки перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції.

Оскаржуваною постановою відділу державної виконавчої служби в м Ужгороді західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 24.03.2025р. відкрито виконавче провадження №77601882 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа № 260/6565/24/2024.

Отже, на момент відкриття виконавчого провадження № 77601882 ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2025р. відкрито апеляційне провадження на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.11.2024р. у справі № 260/6565/24, а тому рішення суду на підставі якого судом видано виконавчий лист № 260/6565/24/2024 не набрало законної сили, оскільки ОСОБА_2 скористалася правом на апеляційне оскарження.

Крім того, колегія суддів зазначає, що Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.04.2025р. зупинено виконання за виконавчим листом від 30 грудня 2024 року у справі № 260/6565/24 до розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. Розгляд даної заяви вирішено здійснити після повернення справи № 260/6565/24 до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Колегія суддів звертає увагу відповідача, що під час здійснення своїх повноважень, виконавцю слід перевіряти усі необхідну інформацію задля належного здійснення покладених на нього функцій.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що здійснення виконавцем перевірки за допомогою наданих йому державою в силу повноважень ресурсів є дієвим механізмом, що запобігає порушенню права на власність боржника. Тобто, права, гарантованого Конституцією України та Конвенцією з прав людини та основоположних свобод.

ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що одним із обов`язкових реквізитів виконавчого документа є дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Таким чином, виконавець в силу своїх повноважень зобов`язаний переконатися, чи набрало законної сили рішення, на підставі якого слід відкрито провадження.

Водночас, державний виконавець не виконав цей обов`язок належним чином та не переконався, що станом на 03.03.2025р. за даними Єдиного реєстру судових рішень, доступ до якого є вільним, судове рішення у справі № 260/6565/24 не набрало законної сили.

Зважаючи на вищевикладені обставини вірними є висновки суду першої інстанції про те, що виконавчий лист, виданий 30.12.2024р. Закарпатським окружним адміністративним судом у справі № 260/6565/24 не відповідає вимогам які передбачені до виконавчого документу, а як наслідок Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправно прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2025р. № 77601882.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для задоволення позову, оскільки Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення, а Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року у справі № 260/2393/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
У зв`язку із проходженням суддею Шавель Р.М. 20.06.2025р підвищення кваліфікації без відбуття у відрядження, повний текст постанови складено у строк встановлений ч. 3 ст. 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 23.06.2025р.