Справа № 160/9540/25
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2025 рокуСправа №160/9540/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
01.04.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідач під час встановлення та розрахунку податкового боргу були допущені порушення податкового законодавства, а саме: не вказано, які саме об`єкти належать на праві власності ОСОБА_1 ; не надано доказів, що саме ОСОБА_1 є власником майна, що підлягає оподаткуванню, зокрема витяг витяги з Єдиного реєстру прав на нерухоме майно щодо належного позивачу майна; не зазначено повні назви та технічні характеристики (площа, місце розташування) всіх об`єктів нерухомого майна як житлового, так і нежитлового сектору, що належать позивачу, оскільки це впливає на розмір їх вартості; не конкретизовано, за який період було нараховано податковий борг, з чого саме він складеться; не зрозуміло, за які об`єкти нерухомого майна за кожен рік окремо Відповідачем було нараховано суму податкового боргу; до податкових вимог не додано жодного доказу, який би підтверджував, що позивач є власником нерухомого майна житлового та нежитлового фонду; не наведено доказів вартості майна, доказів, за якими критеріями визначена сума податкового боргу (скільки за 1 кв.м, площі житлової/нежитлової нерухомості становить ставка податку); не зрозуміло, щодо яких об`єктів нерухомого майна було сформовано та надсилалося відповідачем кожне податкове повідомлення рішення. Крім цього позивач зауважила, що відповідач не врахував внесення змін до Податкового кодексу України щодо пільг по сплаті податку на нерухоме майно, зокрема що стосується Зеленодольської територіальної громади та м. Кривий Ріг. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
22.04.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
08.05.2025 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що відповідачем було нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за наступними об`єктами нерухомості, які згідно відомостей інформаційно-комунікаційної системи ДПС України належать позивачу: нежиле примiщення загальною площею 1338,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності з 27.12.2017; нежиле примiщення загальною площею 1023,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності з 27.12.2017; нежиле примiщення загальною площею 554,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 17/100 перебуває у власності з 04.12.2017; нежиле примiщення загальною площею 501,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває у власності з 04.12.2017; нежитлова будівля загальною площею 388,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , перебуває у власності з 21.12.2017; єдиний майновий комплекс загальною площею 375,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , перебуває у власності з 21.12.2017; нежитлова будівля загальною площею 374,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , перебуває у власності з 05.12.2017; нежиле примiщення загальною площею 362,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , перебуває у власності з 04.12.2017; нежиле примiщення загальною площею 218 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , перебуває у власності з 05.06.2018; нежиле примiщення загальною площею 56,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , перебуває у власності з 25.04.2017; нежитлова будівля загальною площею 48,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , перебуває у власності з 05.12.2017; нежиле примiщення загальною площею 34,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 , перебувало у власності з 05.12.2017 по 14.01.2019; нежиле примiщення загальною площею 30,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 , перебувало у власності з 05.12.2017 по 14.01.2019; нежиле примiщення загальною площею 56,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , перебуває у власності з 05.12.2017; квартира загальною площею 30,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 , перебуває у власності з 20.04.2018; квартира загальною площею 61,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 , перебуває у власності з 05.12.2017;- житловий будинок загальною площею 766,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 , перебуває у власності з 20.04.2018. Також відповідач зауважив, що Податковим кодексом України передбачено особливий порядок справляння податків у період дії воєнного стану в Україні виключно для об`єктів оподаткування, розташованих на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, затверджених наказом №309, то на території можливих бойових дій, у т. ч. по яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, не можуть поширюватися норми підпунктів 69.14, 69.15, 69.22 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу. На підставі зазначеного відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності ОСОБА_1 перебувають наступні об`єкти нерухомого майна: нежиле примiщення загальною площею 1338,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності з 27.12.2017; нежиле примiщення загальною площею 1023,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності з 27.12.2017; нежиле примiщення загальною площею 554,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 17/100 перебуває у власності з 04.12.2017; нежиле примiщення загальною площею 501,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , перебуває у власності з 04.12.2017; нежитлова будівля загальною площею 388,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , перебуває у власності з 21.12.2017; єдиний майновий комплекс загальною площею 375,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , перебуває у власності з 21.12.2017; нежитлова будівля загальною площею 374,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , перебуває у власності з 05.12.2017; нежиле примiщення загальною площею 362,7 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , перебуває у власності з 04.12.2017; нежиле примiщення загальною площею 218 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , перебуває у власності з 05.06.2018; нежиле примiщення загальною площею 56,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , перебуває у власності з 25.04.2017; нежитлова будівля загальною площею 48,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 , перебуває у власності з 05.12.2017; нежиле примiщення загальною площею 34,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 , перебувало у власності з 05.12.2017 по 14.01.2019; нежиле примiщення загальною площею 30,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 , перебувало у власності з 05.12.2017 по 14.01.2019; нежиле примiщення загальною площею 56,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , перебуває у власності з 05.12.2017; квартира загальною площею 30,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 , перебуває у власності з 20.04.2018; квартира загальною площею 61,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 , перебуває у власності з 05.12.2017;- житловий будинок загальною площею 766,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 , перебуває у власності з 20.04.2018.
Непогоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішенням, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Відповідно до п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Згідно пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до п.266.4 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Згідно пп.266.7.3 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:
об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;
розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;
права на користування пільгою із сплати податку;
розміру ставки податку;
нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
За правилами підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Судом було досліджено спірні податкові повідомлення-рішення на предмет відповідності їх нормам статті 266 Податкового кодексу України, з урахуванням доводів позивача, викладених у позовній заяві, а саме: щодо незазначення про те, які саме об`єкти нерухомого майна належать на праві власності позивачу, незазначення повних назв та характеристик об`єктів нерухомого майна, неконкретизації періоду нарахування грошового зобов`язання, та не встановлено порушення податкового законодавства в контексті зазначених доводів, оскільки фактично кожне податкове повідомлення-рішення містить відомості стосовно об`єктів нерухомого майна, які згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать позивачу, адреси місцезнаходження вказаних об`єктів нерухомого майна із конкретизацією стосовно віднесення до об`єктів житлової або нежитлової нерухомості та період за який нараховано грошове зобов`язання.
Крім цього суд звертає увагу, що відповідачем було надано до суду відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до яких спірні об`єкти нерухомого майна перебувають у власності позивача.
Таким чином, вищенаведені доводи позивача є необґрунтованими та не свідчать про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень.
У постанові від 29.06.2023 року по справі №520/342/21 Верховний Суд, застосовуючи положення пп.266.7.3 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, виснував, що платник податків не позбавлений можливості надати до податкового органу уточнюючі документи щодо характеристик оподатковуваних будівель для правильного розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом застосування відповідних коефіцієнтів для обчислення такого податку.
Суд зазначає, що у випадку нереалізації платником податків права на проведення звірки даних відсутні підстави для посилань в подальшому на відомості, що можуть мати вплив або на віднесення належного йому нерухомого майна до об`єкта оподаткування взагалі, або ж на розмір ставки податку. Подібний підхід Верховний Суд застосував у постанові від 09.08.2022 року по справі №819/1339/16.
В свою чергу ані позивачем, ані відповідачем не надано до суду доказів звернення позивача до податкового органу із заявою на проведення звірки даних, а отже суд доходить висновку про відсутність підстав у позивача для посилань на відомості, що можуть мати вплив або на віднесення належного йому нерухомого майна до об`єкта оподаткування взагалі, або ж на розмір ставки податку.
Таким чином суд доходить висновку, що в контексті вказаних доводів та висновків, спірні податкові повідомлення-рішення не підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Вирішуючи питання стосовно нарахування позивачу податкову на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єктами нерухомого майна, які знаходяться на території Зеленодольської територіальної громади та м. Кривий Ріг, суд виходить з наступного.
З положень підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції до внесенням змін Законом України від 11.04.2023 року №3050-ІХ)
тимчасово положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей: за 2021 та 2022 податкові (звітні) роки не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації. При цьому платники податку - юридичні особи протягом шести календарних місяців після місяця, в якому припинено чи скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відображаються зміни розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за відповідний податковий період. Для платників податку - фізичних осіб контролюючий орган самостійно обчислює податкове зобов`язання за період з 1 січня по 1 березня 2022 року.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.
Законом України від 11.04.2023 року №3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» внесено зміни до пункт 69.22 та викладено в новій редакції, зокрема: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується:
1) за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України: за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб; за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.
Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території.
Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
З огляду на положення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 року за №364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» (у редакцій, чинній на момент прийняття податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень ), до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій, території активних бойових дій та території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Наказу №309, Зеленодольську міську територіальну громаду з 24.02.2022 року віднесено до територій можливих бойових дій.
Відповідно до пункту 1.1 розділу І Наказу №376, Зеленодольську міську територіальну громаду з 24.02.2022 року віднесено до територій можливих бойових дій.
Отже, за нормами підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (в редакції до внесенням змін Законом України від 11.04.2023 року №3050-ІХ), які підлягають застосуванню до спірних правовідносин та були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, єдиною умовою для ненарахування та несплати зазначених податкових зобов`язань було розташування відповідних об`єктів нерухомого майна на території, на якій ведуться (велися) бойові дії.
В свою чергу суд звертає увагу, що територія Криворізької міської територіальної громади не віднесена до території бойових дій, або активних бойових дій, а отже доводи позивача в цій частині є необґрунтованими та не свідчать про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на вищевикладене, су доходить висновку, що судовий збір у розмірі 30,82 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.2, 77, 78, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський