Справа № 320/31072/25
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

24 червня 2025 року № 320/31072/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.05.2025 року № 148/МГ "Про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період» в частині призову рядового ОСОБА_1 , 1972 р.н. (ІПН НОМЕР_1 , ВОС НОМЕР_3 ) до Збройних Сил України та його направлення до Київського міського збірного пункту для формування військових команд (зведених) та до військових частин (установ) за межі міста Києва;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені ОСОБА_1 при розгляді справи в суді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 320/31072/25 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу.

В заяві про забезпечення позову, позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову на військову службу по мобілізації та відправлення/переміщення ОСОБА_1 до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України, до набрання законної сили судовим рішенням у цій адміністративній справі;

- зупинення дії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.05.2025 року № 148/МГ «Про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період» в частині призову рядового ОСОБА_1 , 1972 р.н. (ІПН НОМЕР_1 , НОМЕР_4 ) до Збройних Сил України та його направлення до Київського міського збірного пункту для формування військових команд (зведених) та направлення до військових частин (установ) за межі міста Києва, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації набувають нового юридичного статусу військовослужбовця з моменту відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, при цьому на даний час позивач ще не набув статусу військовослужбовця, водночас коли він прибуде після завершення лікування до відповідача за викликом, оформленим Повісткою №3798137 (з метою призову на військову службу під час мобілізації) відповідачем мають бути вжиті заходи щодо відправки його до військової частини для проходження служби.

Зважаючи на вищевикладене, позивач вважає, що вжиття вказаних ним заходів в заяві про забезпечення позову унеможливить набуття позивачем статусу військовослужбовця, що в свою чергу дозволить після набуття чинності судомим рішенням ефективно поновити його права, порушені через неналежну процедуру призову на військову службу по мобілізації.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (пункт 1); або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (пункт 2).

Відповідно до частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено шляхом: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, зі змісту приписів частини 2 статті 150 КАС України випливає, що обов`язковими підставами для вжиття заходів забезпечення позову є обставини, за якими невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права. На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак забезпечує можливість виконання рішення суду, яке може бути прийнято на користь позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року, №3-рн/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13) (пункт 9 мотивувальної частини рішення).

Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 23.01.2014 року, №19336/04 Справа East/West Alliance Limited проти України вказав на те, що межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (див., серед інших джерел, вищезазначене рішення у справі "Аксой проти Туреччини", п. 95, та рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], заява N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI) (пункт 227).

Отже існування інституту забезпечення позову обумовлено потребою в ефективному юридичному захисті прав та інтересів людини. Ефективне використання інституту забезпечення позову унеможливить порушення права людини, яке, на думку останньої, є порушеним.

Частиною 9 статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, зокрема, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу вище зазначених норм випливає, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

При цьому особа, яка має право на відстрочку/бронювання або не підлягає мобілізації у зв`язку з непридатністю до військової служби, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить або істотно ускладнить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Водночас суд зазначає, що питання правомірності наказу відповідача є предметом вирішення спору по суті заявленої позовної заяви.

На цій стадії процесу суд не вправі надавати оцінку правомірності наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.05.2025 року № 148/МГ "Про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період» в частині призову рядового ОСОБА_1 , 1972 р.н. (ІРЗ НОМЕР_1 , ВОС НОМЕР_3 ) до Збройних Сил України та його направлення до Київського міського збірного пункту для формування військових команд (зведених) та до військових частин (установ) за межі міста Києва, однак, в даному випадку суд вважає, що без вжиття заходів забезпечення позову мобілізаційні заходи відносно позивача будуть завершені, а тому будь-яке рішення у цій справі не поновить порушені права, про які ним наголошено.

За таких обставин суд вважає, що вчинення мобілізаційних заходів стосовно позивача неможливе до надання судом оцінки на предмет правомірності наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.05.2025 року № 148/МГ, оскільки в іншому разі при задоволенні позову, поновлення прав та інтересів позивача буде істотно ускладнено.

Отже, наявна підстава для забезпечення позову, яка передбачена пункту 1 частини 2 статті 150 КАС України.

При цьому суд зауважує, що забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у даному випадку, мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс у разі спору можливо лише за наслідками розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для забезпечення позову і зазначає, що в даному випадку належним видом забезпечення позову є зупинення дії наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.05.2025 року № 148/МГ «Про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період» в частині призову рядового ОСОБА_1 , 1972 р.н. (ІПН НОМЕР_1 , НОМЕР_4 ) до Збройних Сил України та його направлення до Київського міського збірного пункту для формування військових команд (зведених) та направлення до військових частин (установ) за межі міста Києва, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №320/31072/25.

Відтак, такі заходи забезпечення позову на переконання суду є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимога про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову на військову службу по мобілізації та відправлення/переміщення ОСОБА_1 до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України не підлягає окремому задоволенню, оскільки є похідною від оскаржуваного наказу та не підлягає вчиненню відповідачем у разі зупинення його дії.

Оцінюючи баланс інтересів сторін при вжитті заходів забезпечення позову, суд також враховує, що у разі відмови у задоволенні позовних вимог заявника, скасування заходів забезпечення позову не перешкоджатиме проведенню мобілізації відповідно до вимог закону.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 248, 256 КАС України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом зупинення дії Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.05.2025 року № 148/МГ «Про організацію призову військовозобов`язаних запасу на військову службу по загальній мобілізації на особливий період» в частині призову рядового ОСОБА_1 , 1972 р.н. (ІПН НОМЕР_1 , НОМЕР_4 ) до Збройних Сил України та його направлення до Київського міського збірного пункту для формування військових команд (зведених) та направлення до військових частин (установ) за межі міста Києва, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №320/31072/25.

В іншій частині відмовити.

Позивач (стягувач) - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач (боржник) - ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Ухвала набирає чинності з 24.06.2025 і підлягає негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання до 24.06.2028.

Відповідно до статті 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Парненко В.С.