Справа № 420/36085/24
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін Морської охорони) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду з позовом звернувся представник Свідер Василь Вікторович, діючий в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін Морської охорони) (далі - відповідач ), у якому, просить:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 32 287,72 гривень, що був утриманий з індексації грошового забезпечення, яка йому виплачена на виконання рішення Одеського адміністративного окружного суду від 18.12.2023 р. у справі №420/23908/23 протиправною.

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) 32 287,72 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , яка була виплачена йому на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 р. у справі № 420/23908/23, на його користь.

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, яка була виплачена йому на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 р. у справі № 420/23908/23, за весь час затримки виплати - за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, тобто по 11 жовтня 2024 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, протиправною.

- зобов?язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв?язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, яка була виплачена йому на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 р. у справі № 420/23908/23, за весь час затримки виплати - за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення, тобто по 11 жовтня 2024 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №l59.

II. Позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що в період з 25.08.2015 року по 19.07.2021 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загоні морської охорони). На виконання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року по справі № 420/23908/23, яким зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 21.09.2021 року, відповідачем було виплачено 28.09.2024 р. суму 95400,53 грн, 11.10.2024 р. суму 40544,03 грн та 12.11.2024 р. суму 8311,54 грн. Проте, позивач вважає, що при виплаті нарахованої індексації грошового забезпечення відповідачем протиправно відраховано 32287,72 грн податку на доходи з фізичних осіб та не було нараховано та виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, що стало підставою звернення до суду з позовом.

16.12.2024 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позову, вказуючи, що Військовою частиною НОМЕР_1 проводився перерахунок та виплата індексації грошового забезпечення на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у адміністративній справі № 420/23908/23, а не виплачувалося саме грошове забезпечення, тому ця виплата не є грошовим забезпеченням та не пов`язана з виконанням обов`язків несення служби, а має характер разової виплати, здійсненої на підставі виконання рішення суду, відтак на неї не поширюються положення п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, а також положення Порядку № 44 щодо компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, та ці норми права до виниклих правовідносин не застосовуються. У зв`язку із зазначеним військовою частиною НОМЕР_1 було правомірно утримано з нарахованої на виконання рішення суду 32 287,72 грн. (18%) податку на доходи фізичних осіб, та законних підстав для здійснення нарахування та компенсації ОСОБА_1 суми податку на доходи фізичних осіб, не було, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Крім того, відповідач зазначає, що кошти були нараховані та виплачені Позивачу протягом 17 днів з часу виникнення обов`язку здійснити нарахування та виплати (з часу набрання законної сили судового рішення), без порушення строків її виплати. Здійснення доплати у розмірі 8 361,54 грн. 12.11.2024 відбулась у зв`язку з попередньою помилкою у розрахунках, та не впливає на строк виконання рішення суду. Таким чином, сума перерахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , виплачена йому за рішенням суду в порядку його виконання, не є об`єктом для компенсації в розумінні вище наведених норм, та не може нараховуватися компенсація згідно з Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки норми цього Закону на цю виплату не поширюються.

17.12.2024 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив на відзив, в якій не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві та зазначає, що право на виплату індексації грошового забезпечення, яка ОСОБА_1 була донарахована та виплачена на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року у справі № 420/23908/23, ОСОБА_1 набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , а тому він має право на відшкодування утриманого сум податку на доходи з фізичних осіб в сумі 32 287,72 гривень з отриманої виплати. Крім того, зазначає, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, в тому числі у зв`язку з несвоєчасним нарахуванням відповідачем недоплаченої індексації грошового забезпечення, виплаченого йому 11.10.2024 р. на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 у справі № 420/23908/23.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Цією ж ухвалою зобов`язано Військову частини НОМЕР_1 разом з відзивом надати суду пояснення з доказами та нормативно-правовим обґрунтуванням підстав нарахування/не нарахування та/або не виплати позивачу компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 та грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 в період з 25.08.2015 року по 19.07.2021 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загоні морської охорони), що підтверджується витягом з послужного списку.

Згідно витягу із наказу командира НОМЕР_2 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 19.07.2021у №224-ОС, ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року у справі №420/23908/23, визнано бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 21.09.2021 року із врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, протиправною.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 21.09.2021 року із врахуванням приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 р. по справі №420/23908/23 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 задоволено частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року змінено, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.07.2021 із врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, протиправною.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4416,73 гривень в місяць за період з 01.03.2018 по 19.07.2021 включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з одночасним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів".

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 р. по справі №420/23908/23, 28.09.2024 року відповідачем виплачено позивачу кошти в сумі 95450,53 грн, 11.10.2024 року в сумі 40594,03 грн, 12.11.2024 року 8353,31 грн., що підтверджується банківськими виписками.

17.10.2024 року відповідач листом №09/С-265/266 на звернення позивача повідомив, що відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 по справі №420/23908/23 ОСОБА_1 здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 4416,73 гривень в місяць за період з 01.03.2018 по 19.07.2021 включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з одночасним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів. Крім того, до вказаного листа додано довідку-розрахунок №115 від 03.10.2024, відповідно до якої сума фіксованої індексації, яка підлягає нарахуванню згідно з постановою суду становить 179376,23 грн, сума виплаченої індексації з 01.03.2018 по 19.07.2021 згідно архівних відомостей становить 10376,78 грн, різниця сум індексації 168999,45 грн.

23.10.2024 року представник позивача звернувся до відповідача із заявами щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 01.08.2018 р. по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення та грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що був утриманий з індексації грошового забезпечення в сумі 30419,90 грн відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44.

13.11.2024 року відповідач листом №09/С-303/308 на звернення представника позивача повідомив, що враховуючи той факт, що виплата індексації грошового забезпечення у фіксованій величині згідно Рішення, мала разовий характер, підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати га суму виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по день фактичної виплати відсутні.

13.11.2024 року відповідач листом №09/С-304/306 на звернення представника позивача повідомив, що враховуючи те, що виплата за рішеннями суду проведена за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки", за яким згідно вимог наказу №333 здійснюються видатки, які не пов`язані з придбанням товарів та послуг установами, у тому числі в частині виконання судових рішень (як у безспірному, так і у добровільному порядку незалежно від економічної суті платежу) щодо відшкодування збитків, майнової (матеріальної) та моральної (немайнової) шкоди юридичним та фізичним особам, згідно з рішенням суду, компенсація суми податку з доходів фізичних осіб не передбачена.

Оскільки відповідачем протиправно утримана сума податку на доходи фізичних осіб з донарахованого грошового забезпечення на виконання рішення суду та не виплачена компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Конституції України правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції та повноваження визначає Закон України від 03.04.2003 № 661-IV "Про Державну прикордонну службу України" ( далі- Закон № 661-IV), зокрема

- умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством. ( стаття 16 Закону № 661-IV);

- військовослужбовці Державної прикордонної служби України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства. Соціальний захист працівників Державної прикордонної служби України забезпечується на загальних підставах відповідно до законодавства про працю, якщо інше не передбачено трудовим договором. ( частини 3 та 4 статті 25 Закону № 661-IV)

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулює ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-XII (надалі за текстом - Закон № 2011-XII), яким передбачено, зокрема, -

- держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII );

- грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. (ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII).

- грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.( частина третя статті 9 Закону № 2011-XII);

Відповідно до підпункту 14.1.48 пункту 14.1 статті 14 ПК України заробітна плата для цілей розділу IV цього Кодексу - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Пунктом 168.5 пункту 168 ПК України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі Порядок №44).

Згідно з пунктом 2 Порядку №44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця або є особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції.

Пунктом 3 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб.

За змістом пунктів 4, 5 Порядку №44 виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

VI. Оцінка суду.

Аналіз наведених положень Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, а також особами, звільненими із служби, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, що під час виплати позивачу індексації грошового забезпечення на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у адміністративній справі № 420/23908/23, відповідачем з нарахованої суми індексації грошового забезпечення було утримано 32 287,72 грн. податку на доходи фізичних осіб, пояснюючи тим, що дана виплата не є грошовим забезпеченням та не пов`язана з виконанням обов`язків несення служби, а відтак не застосовуються положення п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, а також положення Порядку № 44 щодо компенсації сум податку на доходи фізичних осіб.

Суд не погоджується з вказаною позицією відповідача з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 25.08.2015 року по 19.07.2021 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загоні морської охорони) та з наказом від 19.07.2021у №224-ОС був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Після звільнення позивача судовими рішеннями по справі №420/23908/23 визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.07.2021 із врахуванням приписів абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 р. по справі № 420/23908/23, відповідачем протягом вересня-листопада 2024 року були в виплачені нараховані суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.07.2021.

Тобто, здійснюючи у вересні-листопаді 2024 року розрахунки з позивачем за період з 01.03.2018 по 19.07.2021., відповідач повинен був нарахувати та виплатити грошову компенсацію за суму податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з нарахованої суми індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Та обставина, що на дату виплати позивач вже не був військовослужбовцем, жодним чином не впливає на його право отримати цю компенсацію, оскільки у 2024 році відповідач здійснював остаточній розрахунок, який він зі своєї вини своєчасно не зробив.

Оскільки, за період з 01.03.2018 по 19.07.2021 позивач мав право на цю компенсацію, він її не втратив і на момент фактичної сплати коштів у вересні-листопаді 2024 року.

Таким чином, доводи відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати грошового забезпечення останній вже втратив статус військовослужбовця, є необґрунтованими, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу грошового забезпечення при звільненні в повному розмірі грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена позивачу одночасно з виплатою йому грошового забезпечення за наявності у позивача статусу військовослужбовця.

Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 та 25.06.2020 (справи №№812/1048/17 та 825/761/17 відповідно).

Підсумовуючи вищевказане та враховуючи, що право на грошову компенсацію позивач набув під час проходження військової служби, однак не отримав з вини відповідача, то відповідач повинен компенсувати позивачу суму податку на доходи фізичних осіб.

Щодо наступного спірного питання, яке за позицією позивача полягає у не нарахуванні йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, яка була виплачена йому на виконання вищевказаного судового рішення, суд враховує наступе.

Так, за позицією відповідача компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення не була нарахована позивачу, оскільки виплата нарахованої суми індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 була йому виплачена за рішенням суду в порядку його виконання, а тому не є об`єктом для компенсації в розумінні Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Суд не погоджується з даною позицією відповідача з огляду на таке.

Так, відповідно до ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ (Закон №2050-ІІІ), підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з ст.2 Закону №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст.3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону №2050-ІІІ визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (Порядок №159).

Згідно з п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

За такої умови слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи і пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у ст.3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Такий підхід до розуміння зазначених норм права, сформулював Верховний Суд України ще у постановах від 19.12.2011 у справі № 6-58цс11, від 11.07.2017 у справі №2а-1102/09/2670 та підтримується Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17, від 13.01.2020 у справі № 803/203/17, від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20 та ін.

Вказаним спростовується довід відповідача про відсутність підстав для нарахування у спірному випадку компенсації втрати частини доходу з огляду на те, що перераховане грошове забезпечення нараховано за рішенням суду.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 19.07.2021 по день фактичної виплати індексації.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та " Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VII. Висновок суду.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

VIII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат згідно статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 32287,72 гривень, що був утриманий з нарахованої індексації грошового забезпечення, яку було виплачено на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 р. по справі №420/23908/23.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) 32287,72 гривень грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з нарахованої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 , яку було виплачено на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 р. по справі №420/23908/23, на його користь.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів з 01.03.2018 р. по 12.11.2024 р. у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 року по 19.07.2021 року, нарахованої на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 р. по справі №420/23908/23.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загону морської охорони) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 р. по 12.11.2024 р. включно у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 року по 19.07.2021 року, нарахованої на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 р. по справі №420/23908/23.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна