Справа № 187/233/25
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 червня 2025 року

м. Київ

справа №187/233/25

адміністративне провадження №К/990/23280/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мельник-Томенко Ж.М., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції

на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року

у справі №187/233/25

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

третя особа: інспектор СВП ВРПП ДРУП № 1 в Дніпропетровській області Василенко О.О.,

про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

18 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор СВП ВРПП ДРУП № 1 в Дніпропетровській області Василенко О.О., про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 871323 від 05 лютого 2025 року, якою на позивача був накладений штраф у розмірі 425,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 117 КУпАП.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор СВП ВРПП ДРУП № 1 в Дніпропетровській області Василенко О.О., про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності -задоволено повністю.

17 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника Департаменту патрульної поліції Машталер А.А. до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про виправлення описки в резолютивній частині рішення.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача Департаменту патрульної поліції Машталер Альони Андріївни про виправлення описки у справі №187/233/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор СВП ВРПП ДРУП № 1 в Дніпропетровській області Василенко О.О., про притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку із зазначенням поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та доказів сплати судового збору.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Департаменту патрульної поліції про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2025 у справі №187/233/25. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року у справі №187/233/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор СВП ВРПП ДРУП № 1 в Дніпропетровській області Василенко О.О., про притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погодившись з таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції, скаржником подано касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 05 червня 2025 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом надання документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі, а також доказів надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України.

На виконання цієї ухвали та в межах встановленого у ній строку, скаржник направив до суду клопотання, в якому скаржник повторно вказує, що скаржник оскаржує судове рішення першої інстанції саме в частині визначення суб`єкта владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань якого належить відшкодувати визначені судовим рішенням судові витрати. Просить врахувати правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 20 грудня 2019 рок у справі №240/6150/18.

Проаналізувавши вищезазначене клопотання скаржника, Верховний Суд прийшов до наступних висновків.

Дійсно, в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 рок у справі №240/6150/18 зроблено правовий висновок згідно якого, при апеляційному та касаційному оскарженні додаткових судових рішень, ухвалених відповідно до пунктів 2-3 частини першої статті 252 КАС України, а саме: при ухваленні рішень, в яких суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення або судом не вирішено питання про судові витрати, судовий бір не сплачується, оскільки розмір судового збору при поданні позову не залежить від того, який спосіб виконання судового рішення, у випадку задоволення позовної вимоги по суті спору, просить обрати позивач, або від вимоги щодо розміру та порядку розподілу судових витрат. Вказані питання не є самостійними позовними вимогами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України та не входять до ціни позову, тому не підлягають оплаті окремо при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто не є об`єктом справляння судового збору.

В той же час, згідно до приписів частин першої, другої та третьої статті 133 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Положення статті 139 КАС України передбачають, зокрема, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно частини 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Серед іншого, КАС України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме:

1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина 3 статті 143 КАС України);

2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат. (частина 6 статті 143 КАС України);

3) судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 252 КАС України).

У таких випадках суд виносить додаткове рішення у порядку, визначеному статтею 252 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Верховний Суд звертає увагу, що скаржник не оскаржує ані додаткове рішення суду першої інстанції ані додаткове рішення суду апеляційної інстанції ані рішення суду в частині судових витрат, в спосіб передбачений КАС України.

Так, рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор СВП ВРПП ДРУП № 1 в Дніпропетровській області Василенко О.О., про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності -задоволено повністю.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення ГБВ № 871323 від 05 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 117 КУпАП - скасовано, а провадження у справі закрито за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. 60 коп.)

Департамент патрульної поліції не звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вказане рішення суду тобто, не оскаржував його в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Скаржник 17 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника Департаменту патрульної поліції Машталер А.А. до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про виправлення описки в резолютивній частині рішення.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача Департаменту патрульної поліції Машталер Альони Андріївни про виправлення описки у справі №187/233/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор СВП ВРПП ДРУП № 1 в Дніпропетровській області Василенко О.О., про притягнення до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу. Тобто, скаржником оскаржено лише ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача Департаменту патрульної поліції Машталер Альони Андріївни про виправлення описки, що не може вважатися оскарженням рішення суду в частині судових витрат.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку із зазначенням поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та доказів сплати судового збору.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Департаменту патрульної поліції про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01.04.2025 у справі №187/233/25. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року у справі №187/233/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор СВП ВРПП ДРУП № 1 в Дніпропетровській області Василенко О.О., про притягнення до адміністративної відповідальності.

До Верховного Суду скаржник звернувся з касаційною скаргою на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2025 року, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року у справі №187/233/25.

Отже, твердження скаржника, що ним оскаржується судове рішення в частині судових витрат, є безпідставними, а судовий збір в такому випадку має сплачуватися на загальних засадах.

Суд потворно вказує, що питання, пов`язані із розміром ставок судового збору, порядком сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - "Закон № 3674-VI").

Відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI ставка судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду встановлена на рівні одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під дію названої норми підпадають ухвали судів, якими вирішуються питання, пов`язані з процедурою розгляду адміністративної справи, інші процесуальні питання, та якщо ці ухвали можуть бути оскаржені у випадках, установлених процесуальним законом.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 1 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 грн.

Частиною третьою статті 4 Закону України №3674-VI установлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з касаційною скаргою складає 2422,40 грн.

Відповідно до частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зміст наведеної норми вказує на те, що продовження процесуального строку, встановленого судом, передбачає надання нового строку на вчинення тієї процесуальної дії, яка не була з поважних причин вчинена у первісно встановлений строк.

Враховуючи вищенаведене, Верховний Суд приходить до висновку про можливість для продовження процесуального строку, встановленого судом для усунення недоліків, для надання можливості скаржнику сплатити судовий збір в повному обсязі, строком у десять днів.

Керуючись частиною третьою статті 3, статтею 121, статтею 332 КАС України, Суд -

УХВАЛИВ :

1. Клопотання Департаменту патрульної поліції про продовження строку для усунення недоліків задовольнити.

2. Продовжити Департаменту патрульної поліції строк для усунення недоліків касаційної скарги для сплати судового збору в повному обсязі.

3. Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко

Н.М. Мартинюк ,

Судді Верховного Суду