Справа № 380/3346/25
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3346/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління ДПС в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в :

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління ДПС в Дніпропетровській області (далі третя особа, ГУ ДПС в Дніпропетровській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 25.10.2024 №45771/13-01-07-09;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 25.10.2024 №45772/13/01-07-09.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом за результатами фактичної перевірки, яка проведена з порушенням вимог податкового законодавства, оскільки в наказі контролюючого органу про проведення перевірки відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання норми Податкового кодексу України, що їх регулюють. Зазначає, що посадові особи ГУ ДПС у Дніпропетровській області фактично вийшли за межі проведення фактичної перевірки та провели перевірку з не визначеного в наказі питання, а саме дотримання суб`єктом господарювання порядку обліку товарних запасів. Щодо суті порушень зазначає, що всі розрахункові операції в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюються із застосуванням програмного реєстратора розрахункових операцій із фіскальним номером , режим роботи онлайн, а тому платником податків не вчинялось жодне із зазначених в пункті 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» порушень. Також зазначає, що акт перевірки не містить інформації які саме товари нібито реалізовані позивачем із порушенням встановленого порядку та інформація про які не зазначена в первинних документах.

Вказує, що законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для обліку товарних запасів. Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Порядку №496, не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону № 265/95-ВР. Зазначає, що представники контролюючого органу під час здійснення перевірки не складали актів про відмову надати копії документів, що пов`язані з предметом перевірки, тому в податкового органу не було підстав для прийняття податкового повідомлення-рішення № 45771/13-01-07-09. Вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у правомірності податкових повідомлення-рішень від 25.10.2024 №45771/13-01-07-09 та №45772/13/01-07-09. Вказує, що підставою для призначення фактичної перевірки у наказі № 3936-п від 03.09.2024 було зазначено п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України: у зв`язку з отриманням інформації про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, що викладена в листі ДПС України № 19312/7/99-07-04-02-07 від 03.07.2024 та доповідній записці управління податкового аудиту на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Під час проведення перевірки встановлено, що позивачу за актом приймання-приймання передачі товару від 02.09.2024 до договору комісії від 02.09.2024№ ЛМ-02-09-24-СД було передано товарно-матеріальні цінності в кількості 871 одиниць на загальну суму 818 072 грн. Відповідно до результатів проведеної позивачем інвентаризації встановлено наявність 449 одиниць товару на суму 465 466 грн. За даними СОД РРО через ПРРО ФН за період з 30.08.2024 по 13.09.2024 реалізовано 25 одиниць на загальну суму 34 427 грн, які згідно до наданого акта приймання-приймання передачі товару від 02.09.2024 не передавались йому комітентом ФОП ОСОБА_2 на реалізацію та відповідно не обліковані у формі ведення обліку товарних запасів. Протягом проведення перевірки позивачем не надавалось інших документів, що підтверджують походження товарів та форму обліку ТМЦ. Також перевіркою встановлено, що відповідно до баз даних СОД РРО за період з 02.09.2024 (дата приймання-передачі товару згідно договору комісії) по 06.09.2024 (дата проведення інвентаризації) було реалізовано 12 одиниць товару на суму 24 242 грн. Таким чином, дана обставина вказує на нестачу 410 одиниць товару на суму 328 364 грн та свідчить про проведення позивачем розрахункових операцій без застосування ПРРО, що є порушенням вимог п.1 п. 2 ст. 3 Закону № 265/95.

Зазначає, що п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР встановлює обов`язок суб`єктів господарювання надавати контролюючим органам документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів саме на початок проведення перевірки При цьому, до 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний був надавати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення. На письмову вимогу посадових осіб контролюючого органу від 04.09.2024 про надання документів платником податків не було подано документів, що підтверджують здійснення забезпечення розрахунків в безготівковій формі (договори на придбання, обслуговування POS-терміналу, акти приймання - передачі POS-терміналу у ремонт), виписки з банків, чим було порушено пп.16.1.15 п.16.1 ст.16, пп.17.1.6 п. 17.1 ст.17, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України. Просить відмовити у задоволенні позову.

Третьою особою подано пояснення по справі, суть яких полягає у такому. Не зазначення в наказі конкретної підстави на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до п.п.81.1 ст. 81 Податкового кодексу України в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом. Вказує, що підставою для призначення фактичної перевірки у наказі № 3936-п від 03.09.2024 визначено п.п.80.2.2 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України у зв`язку з отриманням інформації про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, що викладена в листі ДПС України № 19312/7/99-07-04-02-07 від 03.07.2024 та доповідній записці управління податкового аудиту на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 13.09.2024№2597/04/36/07/14/РРО/ НОМЕР_1 , в якому відображено виявлені порушення. В ході проведення перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де провадить свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , фахівцями ГУ ДПС у Дніпропетровській області було встановлено фактичні залишки та складено опис товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 465 466,00 грн. Під час перевірки не надано будь-які документи на підтвердження обліку та походження товарних запасів на загальну суму 34 427,00 грн. Представник суб`єкта господарювання від отримання другого примірника акту фактичної перевірки відмовився, що засвідчено відповідним актом №2118/04-36-07-14-04/ НОМЕР_1 від 13.09.2024 р. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 24.02.2025 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 06.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.

Відповідачем 21.03.2025 подано відзив на позовну заяву(вх. №24373) та клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (вх. №24353).

Ухвалою від 24.03.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

Третьої особою 03.04.2025 (вх. №28029) подано пояснення по суті справи.

Позивачем 08.04.2025 (вх. №29437) подано відповідь на відзив.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

На адресу ГУ ДПС в Дніпропетровській області надійшов лист від ДПС України №19312/7/99-07-04-02-07 від 03.07.2024 та доповідна записка Управління податкового аудиту про вжиття вiдповiдних заходiв податкового контролю та органiзацiї i проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з можливими порушеннями платником податків законодавства, зокрема, щодо здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

ГУ ДПС в Дніпропетровській області на підставі наказу про проведення фактичної перевірки № 3936-п від 03.09.2024 та направлень на перевірку від 03.09.2024 № 7451, №7454, та №7456 04.09.2024 провело фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт від 13.09.2024 № 2597/04/36/07/14/РРО/ НОМЕР_1 , відповідно до висновків якого податковим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п.85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

ГУ ДПС у Львівській області на підставі акта перевірки від 13.09.2024 № 2597/04/36/07/14/РРО/ НОМЕР_1 прийняло податкові повідомлення-рішення від 25.10.2024:

- №45771/13-01-07-09, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2040 грн;

- №45772/13/01-07-09, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 529 013 грн.

ФОП ОСОБА_1 оскаржив ці податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ДПС України.

Рішенням ДПС України за результатами розгляду скарги від 08.01.2025 №455/6/99-00-06-03-02-06 податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Податкові повідомлення-рішення від 25.10.2024 №45771/13-01-07-09 та №45772/13/01-07-09 є предметом оскарження з підстав протиправності.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі Податковий кодекс).

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу контролюючі органи, зокрема здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно до підпунктів 16.1.2, 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Види перевірок визначені статтею 75 Податкового кодексу, відповідно до пункту 75.1 якої контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Так, згідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 Податкового кодексу.

За змістом пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу фактична перевірка здійснюється без будь-якого попередження платника податку (особи).

Водночас, попри відсутність необхідності попередження платника про проведення фактичної перевірки, закон встановлює підстави та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її здійснення. Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, визначений у відповідних підпунктах пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу.

Суд звертає увагу на правове формулювання норми пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу, контекст якої передбачає (встановлює) можливість проведення перевірки, як за наявності виключно (хоча б) однієї підстави, указаної в цій нормі, так і за наявності одночасно декількох таких підстав у їх сукупності, що є мірою достатності для виникнення у контролюючого органу права на призначення перевірки. Водночас запроваджене законодавцем правове регулювання у цій нормі зумовлює і певні особливості її застосування контролюючим органом, оскільки абзацом третім пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу закріплені обов`язкові вимоги до змісту наказу про призначення перевірки, зокрема, необхідність відображення у ньому підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом.

За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.

Верховний Суд у постанові від 26.03. 2024 у справі № 420/9909/23 висловив правову позицію у подібних правовідносинах, відповідно до якої:

«[…] аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів. Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки».

Матеріалами справи підтверджено, що передумовою для прийняття рішення про проведення фактичної перевірки позивача було отримання від ДПС України листа № 19312/7/99-07-04-02-07 від 03.07.2024 та доповідної записки Управління податкового аудиту про можливі порушення платником податків законодавства, зокрема щодо здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів

У контексті наведеного суд зауважує, що наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області № 3936-п від 03.09.2024 «Про проведення фактичної перевірки» містить відомості, зокрема про:

- мету перевірки здійснення контролю за дотриманням платниками податків норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами);

- вид перевірки фактична перевірка;

- підстави для проведення перевірки підпункт 80.2.2 пункту 80.2., пункт 80.8 статті 80 Податкового кодексу (порушення порядку проведення розрахункових операцій при продажу товарів/наданні послуг без застосування РРО/ПРРО);

- об`єкт перевірки магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Тож, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд висновує, що у контролюючого органу були наявні достатні правові підстави для проведення фактичної перевірки позивача, а зміст наявного у цій справі наказу про проведення фактичної перевірки відповідає усім передбаченим податковим законодавством вимогам.

Так, у справі № 120/11036/23 від 06.02.2025, надаючи правову оцінку правомірності проведення контролюючим органом перевірки на підставі пп.80.2.2 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу з огляду на наявність лише доповідної записки контролюючого органу, в якій викладена податкова інформація щодо можливих порушень з боку платника податків Верховний Суд зазначає таке:

« […] у справі, яка розглядається, фактичну перевірку проведено на підставі наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області №771к. У матеріалах справи міститься доповідна записка Управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Вінницькій області від 20 березня 2024 року № 1248/02-32-07-05 на ім`я заступника начальника Головного управління ДПС у Вінницькій області, згідно якої встановлено, що в ході проведення аналізу господарської діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність з реалізації алкогольних напоїв, тютюнових виробів через РРО/ПРРО вбачаються порушення пунктів 1, 2, 11 статті 3 Закону № 265/95-ВР, у тому числі, ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , магазин, АДРЕСА_1 . Запропоновано надати дозвіл на проведення фактичних перевірок, в тому числі ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог порядку проведення розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті80 ПК України.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний лист (доповідна записка) в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок».

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постанові від 26.03.2024у справі № 420/9909/23.

Вказане в сукупності спростовує доводи позивача на відсутність у контролюючого органу правових підстав для проведення фактичної перевірки, тому такі судом до уваги не беруться як безпідставні.

Даючи оцінку податковому повідомленню-рішенню від 25.10.2024 №45772/13/01-07-09, суд керується таким.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.2025 №265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі

Відповідно до приписів статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1);

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (пункт 2).

За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону № 265/95-ВР:

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Отже, суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Пунктом 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

- у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлено відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №2 65/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.

Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону № 265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.09.2024 у справі №280/6832/23, у випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, а не її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО.

У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

Як вбачається із пп.2.2.20 п.2.20 розділу 2 описової частини акта фактичної перевірки, перевіркою встановлено:

« 4.Згідно з інформацією акта приймання-приймання передачі товару від 02.09.2024 до договору комісії від 02.09.2024 №ЛМ-02-09-24-СД, наданою до перевірки та завіреною представником позивача ФОП ОСОБА_3 , який діє на підставі договору про співпрацю від 04.09.2024 б/н, ФОП ОСОБА_2 позивачу було передано товарно-матеріальні цінності в кількості 871 одиниць на загальну суму 818 072 грн.

В ході перевірки 06.09.2024 у присутності представників контролюючого органу позивачем проведено інвентаризацію наявних в реалізації товарів, результати якої були надані перевіряючим (копію було завірено представником позивача ФОП ОСОБА_4 ) та відповідно до яких встановлено наявність 449 одиниць товару на суму 465 466 грн.

Перевіркою встановлено, що відповідно до баз даних СОД РРО за період з 02.09.2024 (дата приймання-передачі товару згідно договору комісії) по 06.09.2024 (дата проведення інвентаризації) було реалізовано 12 одиниць товару на суму 24 242 грн.

Таким чином, дана обставина вказує на нестачу 410 одиниць товару на суму 328 364 грн, а також свідчить про проведення позивачем розрахункових операцій без застосування ПРРО, що в свою чергу є порушенням вимог п.1 п. 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Відповідальність за вищезазначене порушення передбачена абзацом 1, 3, пункту 1 статті 17 Закону №№ 265/95-ВР у вигляді штрафної фінансової санкції в 150% вартості проданих з порушеннями ТМЦ в сумі 328 364*150% = 492 546 грн».

Застосовуючи до позивача санкцію за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95-ВР, податковий орган виходив з того, що у зв`язку із нестачею 410 одиниць товару на суму 328 364 грн відбулася реалізація позивачем такого товару без застосування ПРРО та невидача розрахункових документів встановленої форми та змісту.

Така обставина, на думку, відповідача підтверджується невідповідністю у кількості одиниць товару та сумою коштів, які зазначені у акті приймання-передачі товарів до договору комісії №ЛМ-02-09-24-СД від 02.09.2024 (871 одиниця на суму 818 грн 72 к). та у списку інвентаризації товарів від 04.09.2024 (449 одиниць на суму 465 466 грн).

Системний аналіз положень пунктів 1, 2 статті 3 та статті 17 Закону №265/95-ВР свідчить, що відповідальність суб`єкта господарювання настає у випадку здійснення реалізації товарів без дотримання законодавчих вимог щодо застосування ПРРО та видачі розрахункових документів.

Натомість наведені відповідачем аргументи та долучені докази вказують лише на обставини, пов`язані із веденням та обліком товару, але ніяк не з його реалізацією.

Відповідачем на надано доказів, які б свідчили, що товар на суму 328 364 грн був реалізований з порушенням пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Згідно до наявного у матеріалах акту повернення товарів від 05.09.2024 до договору комісії №ЛМ-02-09-24-СД від 02.09.2024 ФОП ОСОБА_1 повернув комітенту (ФОП ОСОБА_2 ) вказаний товар в кількості 410 одиниць на суму 328 364 грн.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимими доказами вчинення позивачем порушень пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР щодо непроведення розрахункової операції та невидачі розрахункового документа встановленої форми та змісту під час реалізації товару в кількості 410 одиниць на суму 328 364 грн, що вказує на відсутність підстав для застосування до нього санкцій, передбачених пунктом 1 статті 17 Закону №265/95-ВР.

Щодо порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР, суд виходить з такого.

Відповідно до приписів пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Облік доходів і витрат від виробництва та реалізації власної сільськогосподарської продукції ведеться окремо від обліку доходів і витрат від здійснення інших видів господарської діяльності.

Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Фізичні особи-підприємці застосовують реєстратори розрахункових операцій відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Розділ ІІ Закону № 265/95-ВР урегульовує питання порядку проведення розрахунків суб`єктами господарювання. У статті 3, яка міститься у зазначеному розділі, перелічено низку обов`язків, які висуваються законодавцем до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в другому абзаці цієї норми осіб, до яких позивач не відноситься)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). При цьому до 01 січня 2022 року суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.

Згідно зі статтею 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

В той же час, диспозиція норми статті 20 Закону №265/95-ВР передбачає, що до суб`єкта господарювання застосовується відповідна фінансова санкція за ненадання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.01.2024 у справі № 420/12275/22 та від 27.08.2024 у справі № 300/2879/22.

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 (далі Порядок №496).

У Порядку № 496 терміни вживаються в таких значеннях:

документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;

первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.

У первинних документах, що засвідчують знищення, втрату або використання товарів на власні потреби, зазначається вартість товару за ціною придбання, підтвердженою обліком товарів, визначеним цим Порядком, та не зазначаються реквізити постачальника і отримувача товару;

товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП для подальшого продажу (надання послуг).

Пунктами 1, 2 розділу ІІ Порядку № 496 визначено, що облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

Форма обліку має містити зазначені в довільному порядку дані ФОП: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки ФОП або серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті, податкова адреса, назва та адреса місця продажу (господарського об`єкта) або місця зберігання, в межах якого ведеться облік. Для паперової форми обліку зазначені дані мають міститися на титульному аркуші.

Під час ведення обліку товарних запасів у паперовій формі записи у Формі обліку виконуються розбірливо чорнилом темного кольору або кульковою ручкою (пункт 7 розділу ІІ Порядку № 496).

За змістом пунктів 9 - 11 Порядку № 496 заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні:

1) первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку;

2) відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи;

3) первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.

Форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Такі документи щомісячно групуються в хронологічному порядку їх відображення у Формі обліку та/або підшиваються для подальшого зберігання разом із Формою обліку, в якій інформацію про такі документи відображено.

Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП.

Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

В акті перевірки від 13.09.2024 № 2597/04/36/07/14/РРО/ НОМЕР_1 суть порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР полягає в такому:

«Відповідно до баз даних СОД РРО через ПРРО ФН за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 30.08.2024 (з дати реєстрації ПРРО) по 13.09.2024 встановлено реалізацію товару, згідно додатку СОД РРО до акту Фактичної перевірки у кількості 25 одиниць на загальну суму 34 427,00 грн, які не обліковані у встановленому Порядку, а саме: ТМЦ, які реалізовані згідно баз даних СОД РРО не передавались комітентом ФОП ОСОБА_5 на реалізацію до наданого до перевірки акт приймання-передачі товару від 02.09.2024 року та, відповідно не обліковані у формі ведення обліку товарних запасів, наданої позивачем до перевірки».

Як встановлено судом, на виконання вимоги податкового органу позивачем 04.09.2024 надано письмові пояснення та долучено документи на підтвердження обліку та походження товарів, які перебували в реалізації на початок проведення перевірки:

- Супровідний лист про надсилання документів від 04.09.2024;

- Копія договору комісії №ЛМ-02-09-24-СД від 02 вересня 2024 року;

- Копія Акта приймання-передачі товарів від 02.09.2024 до договору комісії № ЛМ-02-09-24-СД від 02 вересня 2024 року;

- Копія форми обліку ведення товарних запасів ФОП ОСОБА_1 із відображенням надходження товару на підставі Акта приймання-передачі товарів від 02.09.2024 до договору комісії№ЛМ-02-09-24-СД від 02 вересня 2024 року.

Всі ці документи 04.09.2024 надіслані та 06.09.2024 отримані ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Такі обставини відповідачем не заперечуються.

Після надання документів, які підтверджують облік та походження товарів (04.09.2024), на наступний день після її проведення (05.09.2024) товари в кількості 410 одиниць на загальну суму 328 364, 00 грн були повернуті комітенту. Акт повернення товарів від 05.09.2024 наявний в матеріалах справи.

Позивачем до матеріалів справи долучено витяг із звіту ПРРО з фіскальним номером про всі реалізовані за період із 02.09.2024 по 13.09.2024 товари.

Всі ці товари зазначені в актах приймання-передачі товарів від 02.09.2024 та від 04.09.2024 до договору комісії № ЛМ-02-09-24-СД від 02 вересня 2024 року.

При цьому податковим органом не зазначено які саме товари в кількості 25 одиниць на загальну суму 34 427,00 грн реалізовані із порушенням пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Таким чином, з встановлених судом фактичних обставин справи вбачається, що платник податків надав усі наявні в нього первинні документи, які підтверджують введення обліку товарів, що знаходяться у місці продажу.

Беручи до уваги викладене у сукупності, суд зазначає, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР повністю спростовується наявними у матеріалах справи та дослідженими судом доказами, тому є безпідставним та необґрунтованим.

З огляду на що, у податкового органу не було правових підстав для притягнення позивача до фінансової відповідальності на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР .

Даючи оцінку податковому повідомленню-рішенню від 25.10.2024 №45771/13/01-07-09, суд керується таким.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пункту 85.6 статті 85 Податкового кодексу у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Таким чином, належним доказом вчинення платником податку порушення вимог п.85.2 статті 85 Податкового кодексу є виключно акт про відмову платника податків надати документи.

Абзацом 1 пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу (протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта) платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (абз.2 п.44.6 цієї статті).

Перевіркою встановлено, що в торгівельній точці: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , «відсутній термінал ( не забезпечено здійснення , здійснення розрахунків за реалізовані товари/послуги в безготівковій формі), реєстрацію ПРРО здійснено без приєднання платіжної системи».

Такими діями позивачем не дотримано вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.07.2022 № 894 «Про встановлення строків, до настання яких торгівці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у т.ч з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)».

Податковим органом скеровано вимогу від 04.09.2024 про надання документів, зокрема договору про використання POS терміналу, договору про його обслуговування (ремонт) та інших документів, що підтверджують можливість здійснення оплати за товар (роботи, послуги) у безготівковій формі.

Як вбачається із акта фактичної перевірки, на письмову вимогу посадових осіб контролюючого органу від 04.09.2024 про надання документів платником податків не було надано вищевказаних документів, що свідчить про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог пп.16.1.15 п.16.1 ст.16, пп.17.1.6 п. 17.1 ст.17, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу.

Вказане свідчить про наявність у податкового органу підстав для прийняття ППР від 25.10.2024 №45771/13-01-07-09.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем вказаний обов`язок виконано часткового, не подано належних доказів правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення від 25.10.2024 №45772/13-01-07-09.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 25.10.2024 №45772/13-01-07-09, суд дійшов переконання, що таке прийнято відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу, Закону №265/95-ВР та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому його слід визнати протиправним та скасувати, частково задовольнивши позовні вимоги.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській пропорційно до задоволених позовних вимог понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 8 273 грн 40 к., сплаченого за платіжним дорученням від 27.02.2025 №МАВ2211141.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 293, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів, 79026, код ЄДРПОУ ВП 43968090), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 25.10.2024 №45771/13-01-07-09.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, буд. 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ ВП 43968090) за рахунок бюджетних асигнувань в користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 8 273 (вісім тисяч двісті сімдесят три) грн 40 к. судових витрат у вигляді судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома