Справа № 469/597/25
Суддя: Рак Л. М.
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 469/597/25
Провадження № 2-а/483/16/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.

за участю секретаря Гречки С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

03 червня 2025 року з Березанського районного суду Миколаївської області до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в порядку ст. 29 КАС України надійшов зазначений адміністративний позов.

У травні 2025 року ОСОБА_1 в порядку передбаченому КАС України звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № 270 від 06 березня 2025 року складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 лютого 2025 року інструктором ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відносно нього було складено протокол № 67 про адміністративне правопорушення зі змісту якого вбачається, що 24 лютого 2025 року о 09 год. 40 хв. під час перевірки облікових даних у ІНФОРМАЦІЯ_3 було виявлено, що ОСОБА_1 на вимогу уповноваженої особи не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в період дії особливого періоду. При складанні протоколу інструктор посилався на Закон України «Про оборону України» та Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року. Він з зазначеним протоколом не був згодний, оскільки повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримував та не знав про її існування, про що ним було зазначено у самому протоколі. Проживає він за місцем своєї реєстрації з 07 лютого 2003 року, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади, має додаток Резерв+, дані якого оновлює вчасно, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як чоловік, на утриманні якого перебуває повнолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є особою з інвалідністю II групи, має право на відстрочку від проходження військової служби. 06 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 270 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався без його участі, а тому він не був обізнаний про прийняту відповідачем постанову, яка відповідно до ст. 289 КУпАП могла бути оскаржена, зокрема, до суду протягом десяти днів з дня її винесення. Копію цієї постанови він не отримував, про її існування довідався 08 травня 2025 року від державного виконавця Березанського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), коли не зміг скористатись заблокованою банківською карткою. З оскаржуваною постановою про накладення на нього адміністративного стягнення він не згоден, оскільки вона винесена із порушенням законодавства, його прав і законних інтересів, а також вона є необґрунтованою, не містить належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його неправомірних дій та порушення ним мобілізаційного законодавства. Крім того, протокол, на підставі якого вона була винесена, складений з низкою порушень та невідповідності чинному законодавству, а саме у ньому немає посилання на наказ керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі якого діє уповноважена особа, що склала протокол, оскільки особа яка його склала є інструктором та має звання молодший сержант, тобто з протоколу не зрозуміло чи мав повноваження інструктор ІНФОРМАЦІЯ_3 , молодший сержант ОСОБА_5 на його складення. Крім того, в протоколі не зазначено коли йому було вручено повістку (дата, час), у який спосіб та ким її було вручено, номер повістки за якою він мав з`явитися, дата та час коли він мав з`явитися по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто відсутні будь-які докази вручення йому повістки та його обізнаності про існування такої повістки, щоб доводило його ухилення від мобілізації. Також в протоколі неправильно вказуються нормативно-правові акти які ним порушенні, інспектором зазначені лише загальні норми, які регулюють особливий період, натомість не зазначено статті спеціального Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні. З оскаржуваною постановою він не погоджується, оскільки вона повністю повторює ті самі підстави та обґрунтування притягнення його до адміністративної відповідальності, що і у протоколі, який не відповідає нормам законодавства щодо його складання, та яким не доведено, що він скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в ній не міститься жодних відомостей та доказів надсилання чи отримання ним повістки, номеру та дати, відповідно до якої йому необхідно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, дата його народження постанові № 270 від 06.03.2025 вказана «24 січня 1972» замість вірної «24 січня 1987». Посилаючись на викладене, позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення № 270 від 06 березня 2025 року, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. Крім того, позивач просив стягнути на його користь сплачений судовий збір.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними матеріалами у справі, в якій також зазначила, що заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 про причини неявки свого представника суд не повідомив.

Згідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, приписами ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Приміткою до ст. 210 КУпАП вказано, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17 березня 2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з Указом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває по цей час.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, складає неявка військовозобов`язаного за викликом без поважних причин до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За правилами ч. 1 ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що 24 лютого 2024 року інструктором ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшим сержантом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .

У протоколі про адміністративне правопорушення від 24 лютого 2025 року зазначено, що 24 лютого 2025 року о 09 год. 40 хв. під час перевірки облікових даних у ІНФОРМАЦІЯ_6 було виявлено, що ОСОБА_1 на вимогу уповноваженої особи не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 18).

06 березня 2025 року, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 24 лютого 2025 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 полковником ОСОБА_2 винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення № 270, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн., у зв`язку з вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме, що останній на вимогу уповноваженої особи не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.19).

Відомостей про вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови від 06 березня 2025 року матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 40 Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 року під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Відповідно до п. 41 Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акту відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначений обов`язок відповідач не виконав, оскільки ним не доведено правомірності своїх дій, які полягають у притягненні позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не встановлено належними, допустимими та достатніми доказами наявності в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Оскільки відповідач по справі є суб`єктом владних повноважень, однак не надав доказів на підтвердження правомірності його дій щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем у справі сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 605 грн. 60 коп. (а.с.1), який підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 139, 244-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 270 від 06 березня 2025 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 270 від 06 березня 2025 року до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Копію рішення суду невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: