Справа № 748/1292/25
Суддя: Бузунко О. А.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/734/18/25 Справа № 748/1292/25
РІШЕННЯ

іменем України

24 червня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Бузунко О. А.,

за участю секретаря Шапки О. О.,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №4501527 від 14.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП і накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позов мотивовано тим, що згідно з постановою 14 квітня 2025 року о 17 годині 20 хвилин в м. Київ, проспект Леоніда Каденюка (Гагаріна), ОСОБА_1 керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в. ПДР- порушення правил користування ременями безпеки, чим порушив ч. 5 ст. 121 КУпАП і був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу 510 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню, оскільки Позивач не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а Інспектором всупереч вимогам ст. 245, 280 КУПА при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з?ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина позивача у вчиненні такого правопорушення.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 травня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

30 травня 2025 року від представника Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на вище вказану позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. За твердження сторони відповідача постанова щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення ґрунтуються на нормах діючого законодавства та скасуванню не підлягають. Вина позивача в інкримінованому адміністративному правопорушенні підтверджується самою постановою та відеозаписом (а.с. 33-43).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, дослідивши відеозапис події, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено,що відповідно до постанови серії ЕНА №4501527 14 квітня 2025 року о 17 годині 20 хвилин в м. Київ, проспект Леоніда Каденюка (Гагаріна), ОСОБА_1 керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3.в. ПДР- порушення правил користування ременями безпеки, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП, до якої був притягнутий позивач з накладенням штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3 в) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим, а на мотоциклі - в застебнутому мотошоломі.

Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вимогами ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи, опитування особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

З наданого представником відповідача відеозапису вбачається, що позивач пересувався, не будучи пристебнутим ременем безпеки.

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126) тощо.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, повністю підтверджується наданими доказами, а твердження позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, в даному випадку є повністю безпідставними. Решта доводів позивача не спростовують висновків суду, а тому відхиляються за безпідставністю.

Таким чином, доводи позову про те, що позивача неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП не знайшли свого підтвердження, оскільки це спростовується оглянутим відеозаписом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що інспектор поліції діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.121 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову, а оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення прийнятою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.121 КУпАП, а тому вважає за необхідне залишити адміністративний позов без задоволення, а постанову серії ЕНА №4501527 від 14.04.2025 року без змін.

З огляду за те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, то витрати зі сплати судового збору за подачу позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови ЕНА №4501527 від 14.04.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Олена БУЗУНКО