Справа № 380/3653/25
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 рокусправа № 380/3653/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (вул. Городоцька, 299, м. Львів, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Тракало Оксани Богднанівни, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради від 27.08.2024 року № 74771354;

- зобов`язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме зареєструвати право власності на 9/10 квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.07.2024 звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Тракало Оксани Богднанівни, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради із заявою від 11.07.2024 за реєстраційним номером 61947123 про проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_3 .

27.08.2024 року позивач отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 27.08.2024 року № 74771354, обґрунтовану тим, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме: згідно відповіді Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області №2282Ва від 18.07.2024 року, вся територія Сєвєродонецької міської територіальної громади є окупованою, архівні документи на підконтрольну територію не вивезені, а Сєвєродонецьке БТІ не може виконувати свої функції. Відтак, оскільки неможливо отримати інформацію про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне майно було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за від 11.07.2024 за реєстраційним номером 61947123.

Вказане рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки останнє не відповідає нормам чинного законодавства та порушує майнові права позивача на соціальний захист, оскільки державний реєстратор не мав підстав для зупинення розгляду заяви та як наслідок прийняття рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій.

Позивач вважає, що державний реєстратор запитує інформацію необхідну для державної реєстрації лише у випадку реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року. Позивач набула право власності на 9/10 квартири АДРЕСА_3 на підставі договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, який було укладено 16.11.2015 року. Зазначений договір, на думку позивача, вже був, підставою для проведення державної реєстрації 1/10 зазначеної квартири, таким чином у державного реєстратора відсутні підстави ставити під сумнів законність договору про визначення часток, що є спільною сумісною власністю, який було укладено 16.11.2015 року.

Ухвалою суду від 28.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що 17.07.2024 ОСОБА_1 подано заяву за реєстраційним номером 61947123 про державну реєстрацію прав щодо набуття права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . До заяви заявником долучено: договір міни, серія та номер документа: 2406, дата документа: 14.04.1999, видавник: ОСОБА_2 , завідуюча Сєвєродонецької державної нотаріальної контори; договір про визначення часток у праві спільної власності: Серія та номер документа: 2687, дата документа: 16.11.2015, видавник: Лопатенко В. В., приватний нотаріус Сєвєродонецького міського нотаріального округу; технічний паспорт, Серія та номер документа: б/н, дата документа: 25.03.1999, видавник: Бюро технічної інвентаризації.

За результатом розгляду заяви державний реєстратор 16.07.2024 прийняв рішення з індексним номером 74136132 про зупинення розгляду заяви, оскільки встановив наявність обставин, які є підставою для зупинення розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.

Державним реєстратором скеровано запит про надання інформації в Міжміське комунальне підприємство бюро технічної інвентаризації за №2902-вих-102043 від 16.07.2024. На вказаний запит державний реєстратор отримав лист Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 18.07.2024 за №2282ВА, однак запитувана інформація не була надана.

27.08.2024 державним реєстратором прийнято рішення за індексним номером 74771354 про відмову у проведенні реєстраційних дій, оскільки встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій на підставі п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону - після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме: згідно відповіді Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області №2282ВА від 18.07.2024 року, територія Сєвєродонецької міської територіальної громади є окупованою, архівні документи на підконтрольну територію не вивезені, а Сєвєродонецьке БТІ не може виконувати свої функції.

Враховуючи те, що заявником не долучено документи, які стали підставою для зупинки у проведенні реєстраційної дії, а на запит державного реєстратора така інформація не надана, керуючись ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційної дії.

Відповідач також вказує, що у Державному реєстрі прав відсутня інформація про зареєстроване право власності позивача на 9/10 квартири на підставі договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, який було укладено 16.11.2015 року. Право власності позивачка набула на підставі договору міни, серія та номер документа: 2406, дата документа: 14.04.1999, видавник: ОСОБА_2 , завідуюча Сєвєродонецької державної нотаріальної контори. У п. 6 договору про визначення часток у праві спільної власності від 16.11.2015 за №2687 зазначено, що він є невід`ємною частиною договору обміну квартири від 14.04.1999 за №2406. Однак, державний реєстратор не отримав інформацію від органів, що проводили реєстрацію прав про зареєстровані права до 01.01.2013 року.

Звертає увагу, що з однієї сторони Закон № 1952-IV декларує, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за умови, що реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або ж на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (частина третя статті 3), з іншого покладає на державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язок запитувати від БТІ інформацію, необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником (стаття 10 Закону № 1952-IV).

Нормами Закону чітко встановлений наслідок невиконання заявником зазначених у рішенні про зупинення розгляду заяви вимог - прийняття державним реєстратором рішення про відмову в державній реєстрації прав. Просить відмовити в задоволенні позову.

У відповіді на відзив представник позивача, зокрема, зазначив, що реєстрацію права власності позивачка здійснила у відповідності до Інструкції № 121 , про що здійснений реєстраційний запис на свідоцтві про право власності, відповідно до якого реєстраційні дії проведені начальником Сєвєродонецького бюро технічної інвентаризації 20.04.1999 р. Після чого у 2015 році приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 було посвідчено договір про визначення розміру часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю.

Вважає, що позивачем було подано повний пакет документів, а державний реєстратор мав доступ до усіх документів та інформації необхідної для проведення державної реєстрації.

Крім цього, представник позивача зауважує, що відповідачем не було повідомлено жодним чином про зупинення розгляду заяви.

У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача, зокрема, вказав, що відповідно до п. 26 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 державна реєстрація прав може проводитися за заявою заявника шляхом звернення до центрів надання адміністративних послуг, що забезпечують прийняття та видачу відповідно до цього Порядку документів під час державної реєстрації прав. У разі подання заяви та документів, необхідних для державної реєстрації прав, до центру надання адміністративних послуг адміністратор такого центру вчиняє усі дії щодо прийняття та видачі документів для державної реєстрації прав, передбачені цим Порядком та здійснення яких покладається на державного реєстратора. Заявником документи для вчинення реєстраційної дії подавались в управління адміністрування послуг департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (ЦНАП), а тому додаткових обов`язків у державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради. При цьому, якщо це ключовий аргумент у спорі, то позивач може повторно подати заяву про державну реєстрацію та долучити до неї довідку Сєвєродонецького БТІ що засвідчує реєстрацію прав до 01.01.2013 року.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

11.07.2024 позивач звернулась до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради із заявою за реєстраційним №61947123 та пакетом документів про проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме на квартиру АДРЕСА_4 , яка знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Новікова, буд. 17.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Оксана Тракало, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, розглянувши заяву від 11.07.2024 за реєстраційним номером 61947123, прийняла рішення від 16.07.2024 №74136132 про зупинення розгляду заяви.

Підставою для прийняття державним реєстратором вказаного рішення стало неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року, а саме: скеровано запит до відповідного органу щодо інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно.

Відповідно до вказаного рішення, документи (відомості), які не подано заявником, мають бути подані ним державному реєстратору протягом 30 робочих днів з дня отримання цього рішення. Розгляд заяви буде відновлено за умови усунення обставин, що стали підставою для прийняття цього рішення. У разі не усунення обставин, що стали підставою для прийняття цього рішення, у зазначений строк, буде прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій.

27.08.2024 Державний реєстратор прав на нерухоме майно Оксана Тракало, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, розглянувши заяву від 11.07.2024 за реєстраційним номером 61947123, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, прийняла рішення №74771354 про відмову у проведенні реєстраційних дій за заявою.

Відповідно до вказаного рішення, державним реєстратором встановлено наявність обставин, які є підставою для відмови у проведенні реєстраційних дій: після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а саме: згідно відповіді Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області №2282Ва від 18.07.2024 року, територія Сєвєродонецької міської територіальної громади є окупованою, архівні документи на підконтрольну територію не вивезені, а Сєвєродонецьке БТІ не може виконувати свої функції. Відтак, оскільки неможливо отримати інформацію про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, державний реєстратор відмовила у проведенні реєстраційних дій.

Вважаючи протиправним рішення відповідача від 27.08.2024 №74771354, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон №1952-IV, в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) врегульовано відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України № 1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону № 1952-IV будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

Державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абз. 4 ч. 5 ст. 3 Закону № 1952-IV).

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону № 1952-IV суб`єктами державної реєстрації прав є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) які набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.

За змістом ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 18 Закону № 1952-IV).

Порядок зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав врегульовано нормами статті 23 Закону № 1952-IV.

Так, розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках (ч. 1):

1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;

2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року.

Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника (ч. 2).

Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви. Перебіг строку державної реєстрації прав продовжується з моменту усунення обставин, що стали підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду, з урахуванням часу, що минув до його зупинення (ч. 3).

Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви. Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково (ч. 4).

У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (ч. 5).

Пунктом 8 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV визначено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є те, що після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття (ч. 2 ст. 24 Закону № 1952-IV).

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону № 1952-IV відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

З матеріалів справи суд встановив, що підставою для прийняття державним реєстратором рішення від 16.07.2024 №74136132 про зупинення розгляду заяви щодо проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна стало неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному цим Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року (п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону № 1952-IV).

Надання оцінки підставам, за яких був зупинений розгляд заяви позивача, не входить до предмету доказування у даному спорі, позаяк в силу частини першої статті 37 Закону № 1952-IV рішення державного реєстратора від 16.07.2024 №74136132 є самостійним предметом оскарження. Вихід у даному спорі за межі позовних вимог, на переконання суду, шляхом надання оцінки правомірності вказаного рішення, є неможливим, оскільки це змінить не лише предмет спору, а й обставини, що підлягають доказуванню.

Підставою для відмови в державній реєстрації прав на нерухоме майно став пункт 8 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV, оскільки неможливо отримати інформацію про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16.07.2024 (індексний номер документа 386993336), відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності позивача на 9/10 квартири на підставі договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, який було укладено 16.11.2015 року.

Згідно листа Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 18.07.2024 №2282Ва, наданого у відповідь на запит державного реєстратора О. Тракало від 16.07.2024 №2902-вих-102043, інформація щодо об`єктів нерухомого майна по Сєвєродонецькій міській територіальній громаді зберігались в архіві комунального підприємства Сєвєродонецьке БТІ на паперових носіях. Оскільки архівні документи БТІ на підконтрольну Україні територію вивезені не були, а територія Сєвєродонецької міської територіальної громади на сьогоднішній день є окупованою Російською Федерацією, БТІ не може виконувати свої функції, в тому числі надавати інформацію на запити державних реєстраторів про наявні в архівних справах зареєстровані права власності до 01.01.2013.

Відтак, для цілей вирішення даного спору слід дослідити чи були позивачем у встановлений строк усунуті обставини, які слугували підставою для зупинення розгляду заяви, а саме чи були надані державному реєстратору документи, що підтверджують присвоєння об`єкту адреси та прийняття його в експлуатацію.

Позивач стверджує, що відповідач не жодним чином не повідомляв про зупинення розгляду її заяви про державну реєстрацію прав.

В свою чергу, відповідач вказує, що у державного реєстратора немає додаткових обов`язків, оскільки позивачем (заявником) документи для вчинення реєстраційної дії подавались в управління адміністрування послуг департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (ЦНАП) і адміністратор такого центру вчиняє усі дії щодо прийняття та видачі документів для державної реєстрації прав, передбачені цим Порядком та здійснення яких покладається на державного реєстратора.

Суд зауважує, що в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, згідно з якою на останнього покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження факту належного повідомлення позивача про винесене державним реєстратором рішення від 16.07.2024 №74136132 про зупинення розгляду її заяви.

Як вже зазначено судом вище, відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону № 1952-IV у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Оскільки позивача не було належним чином повідомлено про зупинення розгляду її заяви та необхідність надати державному реєстратору документи (відомості), які не було подано, суд робить висновок, що оскаржуване рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 27.08.2024 №74771354 про відмову у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку із не усуненням обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу на особливу важливість принципу належного урядування, який виокремлює Європейський суд з прав людини. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах Беєлер проти Італії, п. 120, Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128,.com S.r.l. проти Молдови, п. 72, від 08.04.2008, і Москаль проти Польщі, п. 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії, п. 74, від 20.05.2010, і Тошкуце та інші проти Румунії, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах Онер`їлдіз проти Туреччини, п. 128, та Беєлер проти Італії, п. 119).

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі Порядок №1127, в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Отже, питання державної реєстрації прав та їх обтяжень не є дискреційними повноваженнями державного реєстратора, оскільки останній приймає лише одне з рішень щодо державної реєстрації (вчинення реєстрації, відмова в її проведенні, зупинення розгляду) відповідно до встановлених обставин, і не має права розсуду.

Водночас, суд враховує також, що інші обставини, які могли б бути підставами для іншого можливого рішення державного реєстратора (окрім реєстрації), судом не з`ясовувалися. Відтак, зобов`язання вчинити конкретну реєстраційну дію, про яку просить позивач, призвело б до підміни державного реєстратора судом, що не відповідає закону. Суд не може перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 20.06.2018 у справі № 815/7116/14.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 5 КАС України регламентовано, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17.07.2024 реєстраційний №61947123 про державну реєстрацію прав, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про задоволення позову частково.

Зважаючи на часткове задоволення позову, суд, керуючись ст. 139 КАС України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 484,48 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Тракало Оксани Богднанівни від 27.08.2024 року № 74771354.

3. Зобов`язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (вул. Городоцька, 299, м. Львів, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 17.07.2024 реєстраційний №61947123 про державну реєстрацію прав, з урахуванням висновків суду у даній справі.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (вул. Городоцька, 299, м. Львів, ) судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 24.06.2025 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович