Справа № 120/5321/24
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5321/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

23 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Моніча Б.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року (ухвалене в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

18.02.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 14.05.2022 по 06.03.2023, що підтверджується відповідними наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2022 №118, від 06.03.2023 №68 .

Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Позивач приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Відтак, у зв`язку з безпосередньою участю в бойових діях або забезпеченням здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, Позивач вважає, що набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі збільшеному до 100 000 грн, в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., за періоди з 08.12.2022 по 11.12.2022, 04.01.2023 по 01.03.2023, з 05.03.2023 по 06.03.2023.

У зв`язку із чим, в інтересах позивача на адресу відповідача направлений адвокатський запит.

У відповідь на адвокатський запит відповідач листом від 12.03.2024 №0666/35/1800 по суті порушених питань, повідомив, що відповідно до витягу із журналу бойових дій НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 упродовж 2023 року приймав безпосередню участь у бойових діях щодо забезпечення та здійснення заходів з національної безпеки і оборони України. Фактів не включення ОСОБА_1 до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, упродовж 2023 року не встановлено.

Додатково надіслано витяги із наказів про проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , витяг із журналу бойових дій та картку особового рахунку.

Позивач вважає, що попри його безпосередню участь у відповідних заходах, необхідних для забезпечення оборони України, відповідачем було безпідставно позбавлено його додаткової грошової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за січень 2023 року.

Відтак, позивач, вважаючи протиправною бездіяльність військової частини, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно із статтею 9-2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їхніх сімей», під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 в абзаці першому пункту 1 постанови №168 слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць".

В решті зміст пункту 1 цієї постанови в частині, що стосується виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби, на час виникнення спірних правовідносин не змінювався.

Відповідно до п.1-2 постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

За обставин справи, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 14.05.2022 по 06.03.2023, брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області.

Відповідно до наказу командира військової частини від 01.02.2023 №493, підставі окремого доручення Міністерства оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/1298 щодо врегулювання виплат військовослужбовцям додаткової винагороди, на підставі бойового розпорядження ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03 грудня 2022 року №1314/4/9/177т/окп, на підставі довідки командира військової частини НОМЕР_3 від 05 січня 2023 року №13/1/490 (вх. 762 від 25 січня 2023 року), на підставі рапортів командирів підрозділів про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях у складі зазначених підрозділів за період з 01 січня по 31 січня 2023 року майстер-сержанту ОСОБА_1 було вирішено виплатити додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн 00 коп. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби за період з 01 січня по 31 січня 2023 року, відповідно до додатку 1 до цього наказу.

Позивач вважає, що йому безпідставно не виплачена додаткова винагорода за січень 2023 у розмірі до 100 тис, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Стосовно посилань апелянта на окреме доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, то представник вказує, що воно не було зареєстрованим, не пройшло правову експертизу та не набрало чинності у встановленому законодавством порядку, тому положення даного акту не підлягали застосуванню під час позбавлення Позивача права на збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду за спірний період.

Оцінюючи доводи представника позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 8 Закону України від 06.12.1991 року № 1934-XII «Про Збройні Сили України» Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII).

Наказом Міністра оборони України від 01.04.2022 року №98, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 року за № 382/37718 (застосовується з 24.02.2022), внесено зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розд. І п. 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022), окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29.

В окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29, яке діяло протягом спірного періоду, Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» (далі - бойові дії або заходи), до складу якого, серед іншого, змістовно включено виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.

Пунктом 3 цього окремого доручення установлено райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Пунктом 5 установлено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п. 6 окремого доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29).

Таким чином, суд зазначає, що положення окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 року підлягають обов`язковому застосуванню у межах спірних правовідносин, оскільки постановою № 168 чітко визначено право керівника відповідного міністерства встановлювати порядок і умови виплати додаткової винагороди.

В контексті цього суд зазначає, що у постанові від 26 червня 2024 року у справі №200/216/23 Верховний Суд зазначив, що належна реалізація приписів пункту 1 Постанови № 168 спонукала Уряд до «делегування» відповідним відомствам і керівникам державних органів унормувати умови і підстави виплати «своїм» категорія військовослужбовців додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн.

У цій постанові у справі №200/216/23 Верховний Суд дещо розширив висновки щодо застосовності актів при визначенні порядку і умов виплати спірної додаткової винагороди, у яких виписані ті умови і порядок, які покликані були сприяти практичній реалізації приписів пункту 1 Постанови №168, аби, з одного боку, ті військовослужбовці, які залучені до виконання бойових завдань/заходів, отримали додаткову винагороду, що теж є однією з умов їх бойової і мобілізаційної готовності, а з іншого - забезпечити ефективне і цільове використання бюджетних коштів.

У зв`язку з чим, колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта щодо не застосування Окремого доручення Міністра оборони України, як безпідставні.

Що стосується невиплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі позивачу за січень 2023 року, то суд зазначає таке.

Верховний Суд у світлі спірних правовідносин виснував, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин указаними документами.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до наказу командира військової частини від 04.01.2023 за №4, позивач прибув з лікування з КНП "Центральна міська клінічна лікарня, м. Дружківка Донецька область, з 05.01.2023 зарахований на котлове забезпечення військової частини. Підстава рапорт ОСОБА_2 (вх №347 від 04.01.2023) (а.с. 41).

Згідно з п. 1 цього наказу нижчепойменовані військовослужбовці, вважати такими, що прибули до оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та приступили до виконання службових обов`язків, залучено до виконання бойових завдань, ведення воєнних бойових дій у відповідних підрозділах ..., які передані в оперативне підпорядкування безпосередньо в районах ведення бойових дій під час забезпечення здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації (а.с. 41).

Наказом командира військової частини від 01.03.2023 №62 позивач вибув на лікування до військово-медичного клінічного центру Східного регіону 28.02.2023, знятий з котлового забезпечення (а.с. 42).

Відповідно до наказу командира військової частини від 05.03.2023 №67 позивач прибув з лікування, а наказом від 06.03.2023 позивач вибув до нового місця служби (а.с. 43, 44).

За спірний період січня 2023 матеріалами справи підтверджується, що позивач за станом здоров`я не може виконувати службові обов`язки у повному стані, тому рапортом від 30.12.2022 просить направити його на лікування та проходження ВЛК.

Випискою із медичної картки пацієнта від 10.01.2023, рекомендовано лікування у невролога, МРТ головного мозку, консультація офтальмолога МСЕК з приводу вирішення питання непрацездатності через низькі зорові функції обох очей.

Відповідно до повідомлених відповідачем обставин, після опрацювання рапорту, позивач проходив 13.01.2023 МРТ голови; з 20.01.2023 лікування за станом здоров`я.

Отже, доказами не підтверджено безпосередньої участі позивача у спірний період у бойових діях чи заходах, а перебування позивача в районах ведення воєнних (бойових дій) у період здійснення зазначених заходів не є тією умовою для виплати йому додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000,00 грн, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження такої участі.

При цьому, в окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29 Міністра оборони України конкретизовано за здійснення яких заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, військовослужбовцям, додаткова винагорода збільшується до 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу їх безпосередньої участі. Зокрема, включено виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.

Відтак, для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі, їхня безпосередня участь у бойових діях та заходах повинна бути підтвердженою документально.

З приводу витягу із журналу бойових дій 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , то суд надаючи оцінку цьому доказу не встановив, що ОСОБА_1 упродовж січня 2023 приймав безпосередню участь у бойових діях (а.с. 47). Натомість в цьому доказі за спірний січень 2023 відображена єдина дата 16.01.2023, проте без зазначення позивача.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що доводи позивача про порушення відповідачем приписів Постанови № 168 під час нарахування йому спірних сум грошового забезпечення за січень 2023 року є необґрунтованими.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Моніч Б.С. Біла Л.М.