Справа № 640/39818/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2025-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/39818/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Пляшкової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві, про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва 31 грудня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУПФУ в м. Києві), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві (далі - третя особа, ГУДКС у м. Києві), з такими позовними вимогами:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у вчиненні дій, спрямованих на повернення позивачу помилково сплаченої суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна;

2) зобов`язати відповідача сформувати та подати до ГУДКС у м. Києві подання про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 14064,00 грн, сплаченого згідно з квитанцією від 16 жовтня 2015 року № 240.

У обґрунтування вимог зазначено, що 16 жовтня 2015 року позивачем придбано житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями договору купівлі-продажу квартири від 16 жовтня 2015 року № 882 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 жовтня 2015 року № 45777085.

Відповідно до квитанції від 16 жовтня 2015 року № 240 позивачем сплачено збір з операцій придбання (купівлі - продажу) нерухомого майна у розмірі 1 % від вартості нерухомого майна, що становив 14064,00 грн.

Позивач 30 листопада 2021 року звернулась до ГУПФУ в м. Києві із заявою щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 14064,00 грн, що становить 1 % збору з операцій купівлі продажу нерухомого майна.

Відповідно до відповіді ГУПФУ в м. Києві від 20 грудня 2021 року вих. № 2600-0603-8/203934 позивачеві рекомендовано для встановлення правових підстав щодо повернення коштів збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна звернутись до суду.

У зв`язку із вищезазначеним, позивач вважає, що помилково сплачений ним збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомості вперше в розмірі 14064,00 грн підлягає поверненню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; залучено до участі у справі ГУДКС у м. Києві як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Від ГУДКС у м. Києві до суду 21 лютого 2022 року надано пояснення, в яких зазначено, що контроль за справлянням надходжень до бюджету, та ведення обліку таких платежів у розрізі платників, здійснюється органами, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) інших доходів бюджету». Адміністрування збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, здійснюється Пенсійним фондом України. Враховуючи те, що відповідним органом, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету у сфері обов`язкового пенсійного страхування, у даному випадку, є ГУПФУ в м. Києві, тому саме даний державний орган повинен подати відповідне подання про повернення коштів, у разі наявності, підстав для прийняття останнього. Повернення має здійснюватися з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані.

Від ГУПФУ в м. Києві до суду 23 лютого 2022 року надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, вказуючи на відсутність підстав для повернення збору з операції купівлі - продажу нерухомого майна. Також відповідач зазначив про пропуск позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року прийнято адміністративну справу до провадження; вирішено розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали судової справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 16 жовтня 2015 року придбано житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями договору купівлі-продажу квартири від 16 жовтня 2015 року № 882, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Павловською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 882, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 жовтня 2015 року № 45777085.

Відповідно до квитанції від 16 жовтня 2015 року № 240 позивачем сплачено збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції придбання (купівлі продажу) нерухомого майна у розмірі 14064,00 грн.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 16 жовтня 2015 року за позивачем зареєстровано квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивачкою подано до ГУПФУ в м. Києві заяву від 30 листопада 2021 року про повернення помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, в якій просив сформувати та надати до органів Державної казначейської служби подання про повернення їй помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 14064, грн.

Позивачкою до заяви додано завірені копії: паспорту позивача, РНОКПП позивача, договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2015 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квитанції від 16 жовтня 2015 року № 240, ордеру адвоката, роздруківку банківських реквізитів заявника.

Листом від 20 грудня 2021 року № 2500-0603-8/203934 відповідач повідомив позивача, що згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 15.01.2015 за № 41/26486, до функцій і повноважень управління Фонду не віднесено збір та перевірка інформації про факт придбання житла вперше. А відтак, Управління не наділено повноваженнями на це. За таких обставин, будь-які документи щодо придбання житла, в тому числі вперше, в Управління відсутні. Крім того, нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Частиною першою статті 46 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва обов`язково використовує відомості Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. Враховуюче викладене, відповідач вважає заяву позивача про повернення збору з операції купівлі продажу нерухомого майна у розмірі 14064,00 грн безпідставною.

Вирішуючи справу у межах заявлених позовних вимог, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 400/97-ВР) платниками збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ, організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовані Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (далі Порядок № 1740).

Згідно з пунктом 15-1 Порядку № 1740 (у редакції, чинній на час придбання позивачем нерухомого майна) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку № 1740 (у редакції, чинній на час придбання позивачем нерухомого майна) визначено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

З 26 вересня 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» (далі - Постанова № 866).

Відповідно до пункту 15-2 Порядку № 1740 (в редакції Постанови № 866) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:

б) право власності на житло, отримане фізичною особою в результаті його приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»;

в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);

г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Пунктом 15-3 Порядку № 1740 (в редакції Постанови № 866) визначено, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками, зазначеними у пункті 15-1 цього Порядку, за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах в і г пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

З наведених вище положень Закону № 400/97-ВР та Порядку № 1740 слідує, що з 19 серпня 1999 року фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Об`єктом оподаткування цим збором є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу, а ставка збору становить один відсоток від вартості майна.

Законодавець встановив виняток з цього правила для громадян, які придбавають житло вперше, виключивши їх з переліку платників збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суд зауважує, що від часу набрання цією нормою чинності в 1999 році до 25 вересня 2020 року включно механізм її реалізації громадянами, що придбавають житло вперше, не функціонував.

З 26 вересня 2020 року визначено механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла), не сплачує збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу.

Крім того, у наведених положеннях пункту 15-3 Порядку № 1740, з урахуванням змін і доповнень, внесених Постановою № 866, деталізовано зміст поняття придбаває житло вперше, яке необхідно розуміти так, що фізична особа не має та не набувала права власності на житло, в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя. Тобто, виходячи з норм Порядку № 1740 при вирішенні питання чи є операція купівлі-продажу житла об`єктом сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, термін придбавання майна треба використовувати як такий, що охоплює (включає) не лише оплатне набуття права власності на певний об`єкт, а і його приватизацію, успадкування, дарування та купівлю частки в спільному майні подружжі. Лише у разі відсутності наведених способів придбавання нерухомого майна, особа відповідно до пункту 15-2 Порядку № 1740 не сплачує збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна.

Зі змісту Порядку № 1740 вбачається, що з 26 вересня 2020 року особа звільняється від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, зокрема, якщо фізична особа подає нотаріусу:

- заяву про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя);

- відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло;

- дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).

За умови отримання від фізичної особи таких документів нотаріус на підставі абзацу четвертого пункту 15-3 Порядку № 1740 здійснює нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі скористатися ним вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені підпунктом в пункту 15-2 Порядку № 1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У разі отримання відмови відповідно оскаржити таке рішення до суду.

Судом встановлено, що позивачка придбав квартиру на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 жовтня 2015 року.

Відтак позивач не мав можливості скористатися передбаченим пунктом 15-2 Порядку № 1740 механізмом доведення факту, що він придбаває житло вперше, на стадії посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки такий механізм визначений Порядком № 1740 починаючи з 26 вересня 2020 року.

Позивачка скористався цим самим механізмом шляхом звернення безпосередньо до територіального органу Пенсійного фонду України про повернення помилково сплачених коштів.

Заява позивачки про формування подання на повернення безпідставно сплаченої суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу майна подана до ГУПФУ в м Києві 30 листопада 2021 року.

Оскільки з 26 вересня 2020 року правове регулювання цього питання змінилося, тому звертаючись з цього часу із заявою до територіальних органів ПФУ про повернення з бюджету помилково сплачених коштів, фізична особа повинна подати перелік документів, передбачених пунктом 15-2 Порядку № 1740 (в редакції Постанови № 866), з метою підтвердження факту придбання житла вперше.

Суд зауважує, що особа може скористатися правом та механізмом реалізації відповідного права лише за законом, чинним на момент прояву реального бажання скористатися відповідним правом та механізмом. При цьому, реальність бажань означає те, що особа звернулася до відповідно суб`єкта владних повноважень у встановлений спосіб та із заявою встановленої форми із наданням всіх необхідних документів (виконанням всіх вимог законодавства, що регулює порядок реалізації відповідного права).

Реалізація права особи має здійснюватися за нормами, чинними на момент вираження волевиявлення такої особи у формі конкретних дій (звернення до суб`єкта владних повноважень). Тобто до таких правовідносин мають застосовуватись ті норми законодавства, які є чинними на час вчинення відповідних значимих юридичних дій.

Крім того, приписи пункту 9 статті 1 Закону № 400/97 про звільнення від збору на обов`язкове пенсійне страхування лише громадян, які придбавають житло вперше, не зазнали змін на час укладення позивачем договору купівлі-продажу та на час звернення до ГУПФУ в м. Києві із заявою.

Внесені зміни до Порядку № 1740 не спростовують приписи закону, а лише роз`яснюють їх застосування.

У спірних правовідносинах момент реалізації позивачкою права на повернення суми збору, сплаченого при посвідченні договору купівлі - продажу нерухомого майна, пов`язується з датою її звернення до ГУПФУ в м. Києві із заявою, тобто 30 листопада 2021 року.

Таким чином, регулювання спірних правовідносин повинно відбуватись із застосуванням положень Постанови № 866, якою внесено зміни до Порядку № 1740.

Суд враховує, що вказаний Порядок № 1740 (в редакції Постанови № 866) жодним чином не звужує права позивачки; пільга у вигляді звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна вперше і надалі залишається чинною, натомість Уряд лише визначив порядок підтвердження цієї інформації, який, у свою чергу, був відсутній до 26 вересня 2020 року.

Позивачка стверджує, що вона придбала житло вперше, для підтвердження чого надала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інформацію із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25 листопада 2021 року за позивачкою зареєстровано квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , з 16 жовтня 2015 року. Заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачем не надано.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка виконала вимоги підпункту пункту 15-2 Порядку № 1740 (в редакції Постанови № 866) щодо подання необхідних документів для направлення подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна вперше.

Зокрема, позивачкою не подано до ГУПФУ в м. Києві довідки про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду (довідки з місць проживання після 1992 року) - інформація про місце реєстрації з 1992 року по 1995 рік, відомості з невід`ємної архівної складової частини Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло.

Також відповідні обставини не можуть бути встановлені під час розгляду справи, оскільки в матеріалах справи відсутні, зокрема відомості про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду, надання яких з метою підтвердження того, що особа придбаває житло вперше, є обов`язковим відповідно до пункту «в» пункту 15-2 Порядку № 1740.

З огляду на наведене, позивачка не дотрималася вимог Порядку № 1740 та не подала до ГУПФУ в м. Києві повний пакет документів, що підтверджує факт придбання житла вперше у відповідності з приписами пункту 15-2 Порядку № 1740.

Чинне законодавство встановлює чіткі та конкретні вимоги, а також перелік документів, які мають бути подані для повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна. Оскільки такі вимоги не дотримані позивачкою та не подані до ГУПФУ в м. Києві усі необхідні документи, визначені пунктом 15-2 Порядку № 1740, то у відповідача були відсутні правові підстави для формування подання про повернення позивачці сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за встановлених обставин.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 25 листопада 2021 року у справі № 280/9714/20, в якій вирішувалося питання, чи є позивач, який придбав квартиру, платником збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна.

Верховний Суд у пункті 41 цієї постанови зазначив:

«Якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі скористатися ним вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку № 1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У разі отримання відмови особа може оскаржити таке рішення до суду».

У відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, поданий позивачкою до ГУПФУ в м. Києві пакет документів був недостатнім (некомплектним) для прийняття позитивного рішення про повернення їй сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тому відповідач обґрунтовано відмовив заявниці у формуванні подання про повернення суми сплаченого збору.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ГУПФУ в м. Києві правомірно відмовило позивачці у вжитті заходів щодо повернення помилково (надмірно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування за придбання нерухомого майна у розмірі 1 % від вартості об`єкта купівлі-продажу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Водночас суд зауважує, що позивачка не позбавлена можливості повторно звернутись з відповідною заявою до ГУПФУ в м. Києві щодо повернення сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна із дотриманням вимог пункту 15-2 Порядку № 1740.

Наведені позивачкою у позовній заяві постанови Верховного Суду із викладеними у них висновками щодо застосування положень Порядку № 1740 в редакції, чинній до 26 вересня 2020 року, суд не враховує як такі, що постановлені Верховним Судом за іншого правового регулювання спірних відносин.

Доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду із даним позовом суд відхиляє як безпідставні з огляду на таке.

Процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом (частина перша статті 118 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок

Відповідно до частин першої - другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених положень КАС України слідує, що перебіг строку для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

У цій справі відповідач листом від 20 грудня 2021 року у відповідь на звернення позивачки від 30 листопада 2021 року повідомив про відсутність підстав для повернення збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, тобто про порушення свого права позивачка дізналася після отримання листа відповідача. Позовну заяву подано до суду 31 грудня 2021 року. Отже судом встановлено, що позивачка своєчасно в межах шестимісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України, звернулася до суду з даним позовом.

Щодо тверджень відповідача про пропуск позивачкою граничного строку, встановленого для звернення із заявою щодо повернення сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, то суд також відхиляє їх як безпідставні, оскільки ані Законом України від 26.06.1997 № 400/97-ВР «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», ані Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182, такий строк не встановлений.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім особливостей функціонування єдиного рахунку, подання звітності щодо суми нарахованого єдиного внеску), зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Встановлення і скасування зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, їх розмірів та механізмів справляння здійснюються відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 1.4 статті 1 Податкового кодексу України).

Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає, що грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Абзацом першим пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України визначено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43 Податкового кодексу України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Таким чином, порядок повернення помилково та/або надміру сплачених грошових коштів, визначений статтею 43 Податкового кодексу України, стосується сум грошового зобов`язання платника податків.

Аналізуючи викладене вище, суд зазначає, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування не є грошовим (податковим) зобов`язанням платника податку, а тому посилання відповідача щодо необхідності застосування визначеного статтею 43 Податкового кодексу України механізму повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошового зобов`язання до даних відносин, а також граничних строків звернення з заявою про повернення таких сум, є такими, що суперечать нормам податкового законодавства, а також Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до встановлених статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України правил розподілу судових витрат понесені позивачкою витрати на сплату судового збору покладаються судом на неї.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, код за ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (місцезнаходження: 01601, місто Київ, вулиця Терещенківська, будинок 11-А, код за ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова