Справа № 420/38333/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ПРЕМІУМ" до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОП ПРЕМІУМ" (далі - позивач) звернулося з позовною заявою до Львівсько митниці (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/001656 від 17.05.2024 р.;

- визнати противоправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 р. № UA209000/2024/900417/1;

- визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/002394 від 31.07.2024 р.;

- визнати противоправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 31.07.2024 р. № UA209000/2024/900629/1.

Позовні вимоги мотивує тим, що 21.01.2023 р. між VARMORA GRANITO PVT LTD та ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" укладено контракт № 2. На підставі вказаного контракту та супроводжувальних документів VARMORA GRANITO PVT LTD здійснила на адресу ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" поставку товарів. Під час декларування товару позивачем відповідно до ст.ст.57, 58 МК України самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано до митного органу повний пакет документів, передбачений ст.53 МК України. Проте, за результатами розгляду поданих документів митний орган відмовив позивачу у митному оформленні (випуску) товарів за заявленою декларантом митною вартістю, у зв`язку з чим оформив картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/001656, № UA209170/2024/002394 з причин винесення рішень про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 р. № UA209000/2024/900417/1, від 31.07.2024 р. № UA209000/2024/900629/1, якими за резервним методом скориговано митну вартість товарів. Вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з порушенням вимог МК України, так як вони не містять передбачених законодавством відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, обґрунтованих підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості. При цьому, позивач не погоджується з обставинами, на які вказує в оскаржуваних рішеннях відповідач, оскільки вони жодним чином не спростовують митної вартості, яка визначена позивачем у поданих митних деклараціях, і не є підставами для здійснення коригування її вартості. З огляду на викладене вважає, що висновок митного органу щодо не підтвердження ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" числового значення складових митної вартості товарів, заявленого за основним методом його визначення, є безпідставним, так як позивачем надано всі обов`язкові документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України.

Ухвалою від 12.12.2024 р. визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено строк звернення до суду щодо оскарження картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/001656 від 17.05.2024 р. та рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 р. № UA209000/2024/900417/1, відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

30.12.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказує на те, що декларантом до митниці було подано митні декларації для здійснення митного оформлення товарів від 16.05.2024 р. № 24UA16U9 та від 30.07.2024 р. № 24UA56U1. Декларантом обрано основний метод визначення митної вартості товарів - за ціною договору. Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, який надійшов на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці, встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості. Так, відповідно до товаросупровідних документів продавець поставляє товар на умовах "FOB MUNDRA Індія". Згідно Інкотермс 2020 термін FOB Free on Board (Назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики через втрати, ушкодження товару повинен нести покупець. Оскільки портом відвантаження є MUNDRA (Індія), всі подальші витрати на доставку товару, розвантаження із судна, завантаження на автомобіль та перевезення ним несе позивач. Так як відповідно до коносамента вантаж доставлявся з порту Gdynia (Poland), всі витрати на доставку товару з порту MUNDRA (Індія) до Gdynia (Poland), розвантаження в Gdynia (Poland), завантаження в автомобіль, обробка, зберігання, митне оформлення в порту призначення та доставку до України несе позивач та ці витрати в обов`язковому порядку повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Згідно наданого позивачем рахунку від 04.04.2023 р. № 00001884 є вартість з доставки вантажу морським транспортом та доставка залізницею, а послуги які надавалися в порту призначення (розвантаження, перевантаження, обробка, зберігання та митне оформлення в порту призначення) не включені до цього рахунку та інші рахунки на ці послуги не подані. Крім того, відповідно до п.3 контракту від 23.01.2023 р. № та інвойсу на момент доставки товару покупець мав здійснити 100 % оплати за товар, однак до митного оформлення за МД від 16.05.2024 р. № 24UA16U9 не подано жодних платіжних документів, а за МД від 30.07.2024 р. № 24UA56U1 надано банківські платіжні документи, які неможливо ідентифікувати як такі, що стосуються оцінюваного товару, так як суми платежів, зазначених у цих документах, не відповідають вартості оцінюваного товару. Однак, в обох випадках факт оплати є непідтвердженим, що не відповідає умовам договору. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності основи для розрахунку митної вартості у митного органу. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 29.04.2024 р. № UA100390/2024/407045, МД від 09.07.2024 р. № UA100230/2024/513504. Таким чином, оскаржувані рішення є правомірними і підстави для їх скасування відсутні.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.01.2023 р. між VARMORA GRANITO PVT LTD (Продавець) та ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № , за умовами якого Продавець зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується придбати Товар, зазначений у Рахунках до цього Договору, та розрахуватися за Товар відповідно до зазначених умов у статті 3 цієї Угоди. Основні умови купівлі-продажу погоджуються Сторонами в цьому Договорі та Рахунках, які підписуються обома Сторонами та є невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 3.1 договору визначено, що Товари, які продаються Продавцем і купуються Покупцем за цією Угодою, перераховані та описані в Рахунках до цієї Угоди, а Рахунки стають невід`ємною частиною Угоди.

У рахунках до Договору Сторони перераховують Товари, що продаються Продавцем та купуються Покупцем, їх найменування, кількість, ціни, характеристики, індивідуальні ознаки, відомості про інші якості, що ідентифікують Товар, а також в якості гарантії, що застосовується до Товару, термін доставки Товару. З моменту підписання Сторонами Рахунку до Договору Покупець вважається таким, що підтвердив замовлення на Товар (п.2.2 договору).

За приписами п.3.1 договору Сторони прямо погоджуються, що ціна, яку Покупець сплачує Продавцю за Товар, вказана в Рахунку до цього Договору, і Рахунки є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п.3.2 договору Покупець сплачує Продавцю за Товар передоплату в розмірі 30 % вартості купівлі-продажу Товару протягом 3 робочих днів з моменту підтвердження замовлення Товару.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що Покупець зобов`язується сплатити решту вартості купівлі-продажу Товару не пізніше ніж протягом 15 днів з моменту виставлення рахунку-фактури Продавцем, якщо інше не домовлено Сторонами в письмовій формі.

23.01.2023 р. сторонами підписано додаткову угоду № 1, якою визначили, що Товари продаються відповідно до умов міжнародної торгівлі FOB INCOTERM Мундра (Індія), які є чинними на момент укладення цієї Угоди про купівлю-продаж.

На виконання умов договору VARMORA GRANITO PVT LTD поставлено ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" товар - керамічну плитку, митне оформлення якого здійснювалося двома МД від 16.05.2024 р. № 24UA16U9 та від 30.07.2024 р. № 24UA56U1.

Так, 16.05.2024 р. декларантом подано митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару - МД № 24UA16U9. Митна вартість товару визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: пакувальний лист від 29.10.2023 р. б/н; рахунок-проформу від 14.08.2023 р. № VAR/PP/14/08/23/001; рахунок-фактуру (інвойс) від 29.10.2023 р. № EX23240786; коносамент від 09.11.2023 р. № MEDUU1877140; автотранспортну накладну від 09.04.2024 р. № 443; декларацію походження товару від 29.10.2023 р. № ЕХ23240786; накладну від 18.02.2024 р. № 31504616; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 04.04.2024 р. № 00001884; документ, що підтверджує вартість перевезення від 04.04.2024 р. № 04/04-1; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 23.01.2023 р. № ; додаткову угоду від 23.01.2023 р. № 1; договір (контракт) про перевезення від 01.03.2023р. № 01032023; Єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів від 09.04.2024 р. № 47.

За результатами перевірки МД № 24UA16U9 та поданих до неї документів, сформоване повідомлення від 16.05.2024 р., в якому вказано про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст.53 МК України, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 16.05.2024 р. № 16/1 позивач повідомив, що надати додаткові документи не має можливості у зв`язку з їх відсутністю.

17.05.2024 р. відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900417/1, у якому вказано, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно до товаросупровідних документів продавець поставляє товар на умовах "FOB MUNDRA Індія". Відповідно до Incoterms 2020 термін FOB Free on Board (Назва порту відвантаження) який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Відповідно до ч.10 ст.58 МК України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення", для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Відповідно до наданого рахунку № 00001884 від 04.04.2023 р. є вартість послуг з доставки вантажу морським транспортом та доставка залізницею. А послуги, які надавались в порту призначення (розвантаження, перевантаження, обробка, зберігання та митне оформлення в порту призначення), не включені до цього рахунку та інші рахунки на ці послуги не подані. Крім того, вище згаданий рахунок на перевезення математично не вірно розрахований. Також декларантом задекларовано суму витрат у розмірі 88053,45 грн., якої немає в жодному документі. Таким чином, документи подані на підтвердження витрат на транспортування не піддаються обчисленню чим порушено ч.10 та 21 ст.58 МК України. Відповідно до ст.3 контракту від 23.01.2023 р. № та інвойсу на момент доставки товару покупець мав здійснити 100% оплати за товар. До митного оформлення не подано жодних платіжних документів. Тому факт передоплати є непідтверджений, що не відповідає умовам контракту. Згідно ч.ч.2, 3 ст.53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, для підтвердження митної вартості:- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.-транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу декларантом не надіслано жодних документів. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст.60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 р. № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA100390/2024/407045 від 29.04.2024 р. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 р. № UA209000/2024/900417/1, відповідачем сформовано карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/001656.

30.07.2024 р. декларантом подано митну декларацію для здійснення митного оформлення зазначеного товару - МД № 24UA56U1. Митна вартість товару визначена декларантом самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надані наступні документи: пакувальний лист від 29.10.2023 р. б/н; рахунок-проформу від 14.08.2023 р. № VAR/PP/14/08/23/001; рахунок-фактуру (інвойс) від 29.10.2023 р. № EX23240786; коносамент від 09.11.2023 р. № MEDUU1877140; автотранспортну накладну від 08.04.2024 р. б/н; декларацію походження товару від 29.10.2023 р. № ЕХ23240786; накладну від 18.02.2024 р. № 31504621; рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 04.04.2024 р. № 00001884; документ, що підтверджує вартість перевезення від 04.04.2024 р. № 04/04-1; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 23.01.2023 р. № ; додаткову угоду від 23.01.2023 р. № 1; договір (контракт) про перевезення від 01.03.2023р. № 01032023; Єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів від 09.04.2024 р. № 47.

За результатами перевірки МД № 24UA56U1 та поданих до неї документів, сформоване повідомлення від 30.07.2024 р., в якому вказано про необхідність подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст.53 МК України, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Листом від 16.05.2024 р. № 16/1 позивач повідомив, що надати додаткові документи не має можливості у зв`язку з їх відсутністю.

31.07.2024 р. відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900629/1, у якому вказано, що подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Відповідно наданих до митного оформлення товаросупровідних документів продавець поставляє товар на умовах "FOB MUNDRA Індія". Відповідно до Incoterms 2020 термін FOB Free on Board (назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. Відповідно до ч.10 ст.58 МК України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, згідно заявлених умов поставки, для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення", для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. У наданому до митного оформлення рахунку № 00001884 від 04.04.2024 р., зазначено лише вартість послуг з доставки вантажу морським транспортом та доставка залізницею. А послуги які надавались в порту призначення (розвантаження, перевантаження, обробка, зберігання та митне оформлення в порту призначення) не включені до цього рахунку. Інші рахунки на вищевказані послуги декларантом не подано. Крім того, декларантом задекларовано суму витрат на транспортування у розмірі 58898,28 грн., яка не зазначена у жодному товаросупровідному документі. У сукупності перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, для підтвердження митної вартості: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Відповідно до ст.3 договору купівлі-продажу № від 23.01.2023 р. та інвойсу № EX23240786 від 29.10.2024 р. на момент доставки товару покупець повинен був здійснити 100 % оплату за товар. На вимогу декларантом надано банківські платіжні документи, які неможливо ідентифікувати як такі, що стосуються оцінюваного товару, так як суми платежів зазначені у цих документах не відповідають вартості оцінюваного товару. Отже, факт оплати є непідтвердженим, що не відповідає умовам Договору. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 2б (ст.60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 р. № 4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA100230/2024/513504 від 09.07.2024 р. рівень митної вартості становить 0,5614 дол.США. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 31.07.2024 р. № UA209000/2024/900629/1, відповідачем сформовано карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/002394.

Вважаючи дані рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із позовною заявою про їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.ч.4, 5 ст.58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до ч.3 ст.318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч.2 ст.53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Тобто, відповідно до норм Митного кодексу України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається зі змісту оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, підставою для їх прийняття стало встановлення відповідачем тієї обставини, що складові митної вартості достовірно документально не підтверджено, подано не всі документи для підтвердження митної вартості:

- не надано документів щодо вартості послуги, які надавались в порту призначення (розвантаження, перевантаження, обробка, зберігання та митне оформлення в порту призначення); - вказані у рахунку від 04.04.2023 р. № 00001884 суми перевезень не підтверджені жодними документами;

- не надано платіжних документів щодо оплати товарів, хоча ст.3 договору від 23.01.2023 р. № та інвойсом передбачено, що на момент доставки товару покупець мав здійснити 100 % оплати за товар;

- не надано на вимогу митного органу додатково витребувані зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стосовно тверджень відповідача про ненадання документів на підтвердження вартості послуг, які надавались в порту призначення (розвантаження, обробка, зберігання та митне оформлення в порту призначення) та які не включені до рахунку від 04.04.2024 р. № 00001884, і не підтвердження вказаної у рахунку від 04.04.2023 р. № 00001884 суми перевезень жодними документами, то суд зауважує, позивачем до митного оформлення для підтвердження для підтвердження витрат на транспортування була надана довідка про транспортні витрати від 04.04.2024 р. № 04/04-1, в якій зазначено, що морський фрахт від порту Мундра до порту Гдиня складає 60909,50 грн., що вже включає усі витрати, ризики та втрати, а отже в дану суму вже включено витрати зокрема, на транспортування товару до порту ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України.

Згідно довідки про транспортні витрати від 04.04.2025 р. № 04/04-1 вартість перевезення зазначена для двох контейнерів: GLDU9521443 та MEDU5453276 по маршруту FOB Mundra (Індія) - порт Гдиня до м/п Мостиська складає 117796,56 грн. (58898,28 грн. за кожний).

У рахунку на оплату від 04.04.2024 р. № 00001884 також вказано два контейнери GLDU9521443 та MEDU5453276 і сума компенсації міжнародного перевезення 20-ти футових контейнерів по маршруту м.Гдиня - ст.Мостиська складає 56887,06 грн., фрахт перевезення вантажу морським транспортом 60909,50 грн., всього - 117796,56 грн., тобто, 58898,28 грн. за кожний.

Позивачем було надано митному органу договір про транспортно-експедиційні послуги (організації перевезення вантажів) від 01.03.2023 р. № 01033023, довідку про транспортні витрати від 04.04.2024 р. № 04/04-1, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 04.04.2024 р. № 00001884, коносамент від 09.11.2023 р. № MEDUU1877140, інвойс від 29.10.2023 р. № ЕХ23240786, автотранспортні накладні від 09.04.2024 р. № 443, від 08.04.2024 р. б/н, які повністю узгоджуються між собою та жодних розбіжностей не містять.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2019 р. у справі № 804/16553/14 зазначив, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, а тому такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що надані позивачем митному органу документи (довідка про транспортні витрати від 04.04.2024 р. № 04/04-1, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 04.04.2024 р. № 00001884) є логічними та містять необхідні відомості про вартість перевезення оцінюваного товару згідно із положеннями ч.2 ст.53 МК України для визначення вартості товару.

Суд відхиляє доводи відповідача про наявність розбіжностей між умовами договору та інвойсом щодо умов оплати, так як у процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В той же час, умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, а тому відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю.

Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 р. у справі № 803/3649/15, від 27.04.2023 р. у справі № 820/3767/16.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 01.03.2023 р. у справі № 420/18880/21, від 17.04.2018 р. у справі № 815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійсненні).

Отже дані зауваження відповідача не впливають на визначення митної вартості товарів.

Стосовно тверджень відповідача про ненадання декларантом на вимогу митного органу додаткових документів, то суд вважає їх безпідставними, так як:

- по-перше, декларантом надавалися при митному оформленні зовнішньоекономічний договір (контракт) від 23.01.2023 р. № з додатковою угодою від 23.01.2023 р. № 1, договір про транспортно-експедиційні послуги (організації перевезення вантажів) від 01.03.2023 р. № 01033023, рахунок на оплату від 04.04.2024 р. № 00001884, довідка про транспортні витрати від 04.04.2024 р. № 04/04-1, виписка з бухгалтерської документації не є первинним документом, що підтверджує придбання та вартість товару, оскільки такими є митна декларація та інвойс, які надавалися відповідачу;

- по-друге, такі документи згідно ч.2 ст.53 МК України не є обов`язковими, а враховуючи, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, не містили розбіжностей та/або явних ознак підробки, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19.12.2019 р. у справі № 810/5295/15, від 06.02.2020 р. у справі № 540/2219/18.

Отже, суд відхиляє вищевказані доводи відповідача про наявність сумніву у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товарів з підстав, наведених у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, оскільки надані позивачем до митного органу вище перелічені документи, підтверджують ціну імпортованих товарів та жодних розбіжностей не містять.

Разом із тим підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів слугувала інформація з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби щодо митного оформлення ідентичних товарів з вищим рівнем митної вартості.

Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Дана правова позиція сформована в постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 815/5838/17, від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18, від 19.11.2024 р. у справі № 420/23588/23, від 31.07.2018 р. у справі № 814/1253/14, від 04.09.2018 р. у справі № 814/2659/16, від 04.09.2018 р. у справі № 818/1186/17.

Відповідач не довів, що позивач сплатив за товари іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товарів.

Відповідно до ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 р., посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається з рішень про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 р. № UA209000/2024/900417/1, від 31.07.2024 р. № UA209000/2024/900629/1 відповідачем використано для коригування митної вартості товару МД від 29.04.2024 р. № UA100390/2024/407045, МД від 09.07.2024 р. № UA100230/2024/513504.

В той же час приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, відповідач лише зазначив ці МД однак не вказав, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем ч.2 ст.55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Аналогічна позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2020 р. у справі № 804/6243/14.

Враховуючи викладене, позивачем для митного оформлення були надані всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.

З урахуванням викладеного, рішення про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 р. № UA209000/2024/900417/1, від 31.07.2024 р. № UA209000/2024/900629/1 не відповідає ознакам правомірності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про протиправність рішень про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 р. № UA209000/2024/900417/1, від 31.07.2024 р. № UA209000/2024/900629/1 , то і прийнята на їх підставі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.05.2024 р. № UA209170/2024/001656, від 31.07.2024 р. № UA209170/2024/002394 також є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товарів, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. В той же час позивач належними доказами підтвердив правомірність своїх вимог.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про протиправність рішень про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 р. № UA209000/2024/900417/1, від 31.07.2024 р. № UA209000/2024/900629/1 та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.05.2024 р. № UA209170/2024/001656, від 31.07.2024 р. № UA209170/2024/002394, а тому позовні вимоги ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ", то з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 6056 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на переклад документів у розмірі 2270 грн. суд зазначає наступне.

Види судових витрат визначено ст.132 КАС України, відповідно до частини 3 якої до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

З даної норми слідує, що одним із видів витрат, пов`язаних з розглядом справи, є витрати, пов`язані із залученням перекладачів, а також пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

На підтвердження витрат на переклад документів позивачем надано разом з позовною заявою документи з перекладом на українську мову, підпис перекладача на яких засвідчено нотаріусом, рахунок-фактуру від 16.09.2024 р. № 125/2024 на суму 2270 грн. від ФОП ОСОБА_1 , в якій зазначено вартість послуг з перекладу документів з англійської мови на українську мову, платіжну інструкцію від 18.09.2024 р. № 1039 на суму 2270 грн.

Оскільки зазначені у рахунку-фактурі від 16.09.2024 р. № 125/2024 документи були надані до суду для розгляду даної справи, ці документи безпосередньо пов`язані з оскарженням рішень про коригування про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 р. № UA209000/2024/900417/1, від 31.07.2024 р. № UA209000/2024/900629/1, понесення витрат на їх переклад підтверджується платіжною інструкцією від 18.09.2024 р. № 1039, тому наявні підстави для стягнення витрат на їх переклад з відповідача у розмірі 2270 грн.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.4, 5 ст.134 КАС України законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (ч.9 ст.139 КАС України).

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16, від 17.09.2019 р. у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Горшковою І.В. укладено договір про надання юридичних послуг від 12.02.2024 р. № 16/2024, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 2.1 договору визначено, що адвокат бере на себе виконання наступних дій з надання правової допомоги: представництво інтересів клієнта в будь-яких органах державної, законодавчої та виконавчої влади, органах прокуратури, податкових органах, міліції, судових органах усіх рівнів, місцевого самоврядування, комунальних підприємствах, органах управління установ, організацій, підприємств та їх об`єднань, керівних органах громадян на підставі даного договору без отримання додаткової довіреності; збирання відомостей про факти, які можуть бути використані як докази у зв`язку з виконанням доручення; використання засобів захисту, передбачених КПК України, ЦПК України та іншими законами України; виконання інших дій, передбачених законодавством.

Згідно п.п.4.1, 4.2 договору отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. Розмір та порядок сплати гонорару визначається сторонами у додатковій угоді до даного договору.

09.09.2024 р. сторонами укладено додаткову угоду до договору № 16/2024 про надання правової допомоги від 12.02.2024 р., в якій узгодили вартість послуг: підготовка та подача позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування рішень Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900417/1 від 17.05.2024 р., № UA209000/2024/900629/1 від 31.07.2024 р., та карток відмови в прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/001656 від 17.05.2024 р., № UA209170/2024/002394 від 31.07.2024 р. - 9000 грн.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 9000 грн., позивачем надано:

- акт від 08.10.2024 р. про прийняття наданих послуг до договору № 16/2024 про надання правової допомоги від 12.02.2024 р., згідно якого адвокатом надано такі юридичні послуги: первинна усна консультація клієнта з приводу наявної правової проблеми тривалістю 1 година - 1000 грн.; вивчення наявних у клієнта доказів на 50 аркушах тривалістю 2 години - 1500 грн.; проведення консультацій та узгодження стратегії захисту порушених прав позивача, розробленої представником позивача - 1500 грн.; підготовка та подача позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/900417/1 від 17.05.2024 р., № UA209000/2024/900629/1 від 31.07.2024 р., та карток відмови в прийнятті митної декларації або митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2024/001656 від 17.05.2024 р., № UA209170/2024/002394 від 31.07.2024 р. до Львівської митниці, збір додатків та подання позовної заяви до Одеського окружного адміністративного суду;

- платіжну інструкцію від 14.10.2024 р. № 1082 на суму 9000 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст.19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що визначений позивача розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та виклику учасників справи.

Крім того, дана адміністративна справа є справою незначної складності, складання позовної заяви не вимагає глибокого аналізу судової практики і нормативно-правових актів, враховуючи те, що в провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебували справи за позовними заявами ТОВ "ТОП ПРЕМІУМ" до Львівської митниць з аналогічними предметами та підставами.

Виходячи з наведеного, з урахування критеріїв пропорційності суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та стягнення з Львівської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ПРЕМІУМ" (65091, м.Одеса, вул.Середня, буд.47, кв.36, ) до Львівської митниці (79000, м.Львів, вул.Костюшка Т., буд.1, ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.05.2024 р. № UA209000/2024/900417/1, від 31.07.2024 р. № UA209000/2024/900629/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.05.2024 р. № UA209170/2024/001656, від 31.07.2024 р. № UA209170/2024/002394.

Стягнути з Львівської митниці (79000, м.Львів, вул.Костюшка Т., буд.1, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ПРЕМІУМ" (65091, м.Одеса, вул.Середня, буд.47, кв.36, ) судовий збір у сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.

Стягнути з Львівської митниці (79000, м.Львів, вул.Костюшка Т., буд.1, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ПРЕМІУМ" (65091, м.Одеса, вул.Середня, буд.47, кв.36, ) витрати на переклад документів у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Стягнути з Львівської митниці (79000, м.Львів, вул.Костюшка Т., буд.1, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ПРЕМІУМ" (65091, м.Одеса, вул.Середня, буд.47, кв.36, ) витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко