Справа № 756/4499/25
Суддя: Діденко Є. В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/102/25
Справа № 756/4499/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Діденка Є.В., за участю секретаря судового засідання Павлишина О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Надкреничного Петра Петровича, Департаменту патрульної поліції, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом та просив скасувати постанову серії ЕНА № 4331260 від 22.03.2025 р., якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.03.2025 інспектор поліції 2 взводу 3 роти 4 Батальйону 2 полку Управління патрульної поліції в м. Києві, Надкреничний П.П. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4331260, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 1190,00 грн. Суть правопорушення сформульована так, що позивач, 22.03.2025 року о 19:30 керував автомобілем Dacia Logan MCV, державний номер НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Алматинська, 107/2 з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, чим порушив пункт 2.9 «в» ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, є незаконним, необґрунтованим та недоведеним з таких причин. Позивач вказує, про те, що номерний знак автомобіля Dacia Logan MCV технічно освітлюється лише однією лампочкою. Перед виїздом позивач перевірив, і номерний знак освітлювався, а тому вважає, що лампочка могла перегоріти під час руху, в чому немає його вини. Це він і повідомив працівнику поліції, але той запідозрив, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, і тому на вимогу працівника поліції позивач пройшов тест на алкоголь на приладі Drager, який показав 0.00 проміле. Після цього, поліцейський склав постанову про накладення штрафу за неосвітлений номерний знак. Позивач вказує, що після виявлення несправності, він одразу замінив лампочку і лише після цього продовжив рух, що додатково підтверджує відсутність у нього умислу на вчинення правопорушення.

Ухвалою судді від 08.04.2025 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді від 25.04.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Департамент патрульної поліції.

02.06.2025 року до суду надійшов відзив на позов від Департаменту патрульної поліції, у якому представник Департаменту патрульної поліції просить відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що позивача був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, оскільки факт того, що позивач керував автомобілем з неосвітленим номерним знаком, ним не оспорюється.

Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно положень ст. 251 КУпАП (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється: керувати транспортним засобом, зокрема з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до п. 31.5 ПДР в разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

У п. 31.4 ПДР визначено технічні несправності і невідповідності, за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів.

Частиною 1 статті 121-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знаку з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знаку.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою серії ЕНА № 4331260 від 22.03.2025 р., ОСОБА_1 було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 гривень.

Зі змісту зазначеної постанови слідує, що 22.03.2025 року о 19:30 ОСОБА_1 керував автомобілем Dacia Logan MCV, державний номер НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Алматинська, 107/2 з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби, чим порушив пункт 2.9 «в» ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим.

На наданих суду фотознімках зафіксовано, що технічна несправність освітлення заднього номерного знаку позивачем усунена.

Суд не враховує письмові свідчення гр. ОСОБА_2 , оскільки в силу статей 211, 212 КАС України суд допитує свідків безпосередньо в засіданні, клопотань про допит такого свідка не надходило.

Суд зазначає, що закінчений склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП з огляду на конструкцію правової норми, настає з того моменту коли особа рухалась на транспортному засобі з неосвітленим номерним знаком.

У цій справі позивачем не заперечується той факт, що він керував автомобілем з неосвітленим номерним знаком у темну пору доби.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки вина у адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, може бути виражена як у формі умислу, так і у формі необережності, а адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП накладається, серед іншого, саме за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Тому, суд вважає, що з урахуванням обставин цієї справи доводи позовної заяви не дозволяють суду дійти висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення.

В частині позовних вимог до поліцейського, суд звертає увагу, що у постанові Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020 р. зазначено, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу. Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення. Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Таким чином, належним відповідачем у цій справі є саме орган поліції, а не службова особа - поліцейський.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Надкреничного Петра Петровича, Департаменту патрульної поліції, третя особа - Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Діденко