Справа № 640/22245/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Ф. Ернста, 3, м. Київ, 03048), про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення невиплачених сум грошового забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

30.08.2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва засобами поштового зв`язку подано (зареєстровано судом 09.08.2021 року вхід. №640/22245/21) позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції (далі ДПП), Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції (далі УПП), в якому позивач просив суд: - визнати протиправним та скасувати наказ ДПП від 07.07.2021 №439 «Про застосування до працівників УПП у місті Києві ДПП дисциплінарних стягнень», в частині застосування до нього - ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність; - стягнути з ДПП на користь нього - ОСОБА_1 , невиплачену частину грошового забезпечення за травень 2021 року в розмірі 6 000 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Пащенко К.С.) від 18.08.2021 року позов залишений без руху та наданий строк на усунення недоліків позову.

Позивач подав до суду заяву на виконання ухвали суду, у якій просив суд вважати єдиним відповідачем по справі - ДПП.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Пащенко К.С.) від 09.09.2021 року прийнято позовну заяву до ДПП про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення невиплачених сум грошового забезпечення до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На виконання положень Закону «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку №399 дану справу №640/22245/21 передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 31.03.2025 року та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд головуючому судді Катаєвої Е.В.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 року прийнято до провадження справу №640/22245/21 та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зобов`язано ДПП надати до суду: 1) актуальну інформацію станом на 07.04.2025 року про проходження ОСОБА_1 служби; 2) належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування за яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що несе службу на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу озброєння в УПП. Оскаржуваним наказом ДПП від 07.07.2021 №439 його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність за здійснення заправки автомобіля «Lexus LX 470», номерний знак НОМЕР_1 , власницею якого є його матір ОСОБА_2 , на підставі паливної картки, що закріплена за службовим автомобілем «Toyota Prius», номерний знак НОМЕР_2 , та перебуває на балансі УПП.

Позивач вважає вказаний наказ є протиправним, оскільки він не вчиняв дисциплінарного проступку. Він вказує, що факт заправки автомобіля не підтверджується жодним належним доказом. Комісія дійшла висновку про вчинення проступку лише на підставі акту звірки з АЗС, який не має підписів або печаток, а є лише таблицею, складеною у текстовому редакторі, з інформацією, яка не може бути перевірена без додаткових підтверджень. Позивач вважає, що єдиним належним доказом на підтвердження факту заправки автомобіля може бути фіскальний чек, який у матеріалах службового розслідування відсутній.

Також позивач зазначив, що отримав паливну картку від начальника відділу озброєння УПП Мохова Т.Л., який раніше неодноразово надавав йому у користування власну картку АЗС «ОККО». Позивач стверджує, що не знав про те, що надана картка була закріплена за конкретним службовим авто.

У своїх висновках комісія посилається на пояснення начальника відділу озброєння УПП ОСОБА_3 , який зазначив, що паливну картку було надано виключно для заправки службового автомобіля. Однак позивач вважає, що хоча ОСОБА_3 проходив опитування із застосуванням поліграфа, сам по собі висновок поліграфічного дослідження не є беззаперечним доказом і потребує додаткового підтвердження. Крім того, в поясненнях ОСОБА_3 відсутні відомості, які б свідчили про те, що позивач знав про закріплення паливної картки саме за службовим транспортним засобом.

Також позивач зазначив, що не має доступу до транспортних засобів відділу озброєння, а отже, не міг знати про належність паливної картки певному автомобілю. У своєму висновку комісія помилково вказала, що у разі відсутності начальника відділу саме він виконує його обов`язки, в тому числі з догляду та експлуатації транспорту. У матеріалах справи немає копії штатного розпису, тому, на думку позивача, немає підстав вважати, що його посада єдина для виконання обов`язків начальника або що у відділі відсутня посада заступника. Також в матеріалах розслідування відсутні копії наказів про покладення на нього виконання обов`язків начальника відділу.

Позивач наголошує, що із посадовою інструкцією він ознайомився лише 21.07.2021 року, тобто після завершення службового розслідування, а тимчасове виконання обов`язків начальника відділу озброєння УПП на нього не покладалося.

ОСОБА_1 зазначив, що обставини відсутності у нього доступу до службового автомобіля «Тоyota Prius», номерний знак НОМЕР_2 та закріпленої за ним паливної картки свідчить також дорожній лист №64 на січень 2021 року згідно якого єдиною посадовою особою, яка приймала, перевіряла справність та здійснювала заправку службового автомобіля зазначено начальника відділу ОСОБА_3 про що містяться особисті підписи останнього у відповідних графах дорожнього листа.

Таким чином, позивач вважає, що був введений в оману щодо призначення та порядку використання паливної картки, дисциплінарного проступку не вчиняв, а отже, результати службового розслідування є необґрунтованими, а наказ від 07.07.2021 №439 -протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Оскільки на підставі оскаржуваного наказу йому було зменшено премію за травень 2021 року, позивач вважає обґрунтованим вимогу про стягнення з ДПП на його користь невиплаченої частини грошового забезпечення за вказаний місяць у розмірі 6 000 грн.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

У наданому до Окружного адміністративного суду міста Києва відзиві на позов представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що в ході підготовки відзиву, представником ДПП отримано довідку від начальника відділу кадрового забезпечення УПП, згідно якої штатний розпис відділу озброєння УПП налічує одну посаду старшого інспектора з особливих доручень, яку з 16.07.2018 займає позивач. Також за період служби у поліції позивач тимчасово виконував обов`язки командира роти №4 батальйону №3 УПП з 22.04.2016 по 14.07.2016, а з 15.07.2016 по 14.11.2016 був командиром роти №4 батальйону №3 УПП.

На думку відповідача, займані позивачем посади свідчать про його обізнаність, як і кожного поліцейського, із процедурою заправки службових автомобілів. Навіть на посаді інспектора, позивач мав досвід заправки службового транспорту за допомогою паливної картки, закріпленої за конкретним автомобілем, а на посаді командира був зобов`язаний контролювати дії підлеглих, зокрема щодо належного використання паливних карт.

Також представник відповідача наголосив, що перед видачою паливних карт працівники відділу транспортного забезпечення роблять на них маркером позначки про номер закріпленого автомобіля та пін-код, що, у свою чергу, виключає можливість плутанини щодо їх призначення. Отже, за твердженням відповідача, позивач не міг вважати картку особистою власністю ОСОБА_3 , а мав усвідомлювати, що вона призначена для заправки службового транспорту.

Крім того, представник відповідача зазначив, що сам факт заправки автомобіля, яким користувався позивач, підтверджується його ж власними поясненнями, наданими дисциплінарній комісії, в яких він визнає, що здійснював такі заправки неодноразово.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій просив зазначив, що у відзиві акцентовано увагу лише на обставинах обізнаності позивача у приналежності паливної картки службовому автомобілю, а не особисто ОСОБА_3 , водночас всі інші доводи не спростовуються.

Між тим, матеріали службового розслідування не містять жодних належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували обізнаність позивача з тим, що картка закріплена саме за службовим транспортом. Таких доказів не було також додано і до відзиву на позов.

Що ж стосується інших аргументів відповідача, представник позивача зазначив, що ці обставини не викладені у висновку дисциплінарної комісії, а отже, відповідач позбавлений права посилатися на них як на підстави для обґрунтування правомірності оскаржуваного наказу.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з питань проходження публічної служби, а саме проходження служби позивачем в Національній поліції України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII у редакції від 10.06.2021 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону №580-VIII визначено обов`язки поліцейських. Зокрема, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Статтею 19 Закону №580-VIII передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2015 року проходив службу в ДПП, з 2018 року посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу озброєння в УПП.

На виконання ухвали суду щодо актуальності проходження позивачем публічної служби відповідач повідомив, що відповідно до наказу ДПП від 20.12.2021 №1823о/с, з 04.01.2022 ОСОБА_1 переведений для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Київській області.

Під час проходження позивачем служби у ДПП 08.02.2021 року до начальника УПП надійшло подання Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про виявлені недоліки та вжиття заходів реагування №206/42-10/01-2021, згідно якого 02.02.2021 здійснено перевірку дотримання транспортної дисципліни та використання за призначенням паливно-мастильних матеріалів працівниками УПП, вході якої виявлено, що 21.01.2021 о 14:05 на АЗС «Окко», розташованої за адресою: Київська обл., с. Софіївська Борщагівка, вул. Асканія, 2-А, з паливної картки №267777, яка закріплена за службовим автомобілем Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні), що перебуває на балансі УПП здійснено заправку паливом «А-95» автомобіля марки Lexus LX 470, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрована на ОСОБА_2 . Оскільки вказаний факт свідчить про використання службового палива не за призначенням, у поданні зазначено про необхідність призначення та проведення службового розслідування.

З метою перевірки відомостей, викладених у поданні від 08.02.2021 №206/42-10/01-2021 щодо можливого порушення службової дисципліни працівниками поліції наказом УПП від 05.03.2021 №89 призначено службове розслідування, затверджено склад дисциплінарної комісії.

08.06.2021 року дисциплінарною комісією за результатами проведеного службового розслідування затверджено висновок за фактом порушень службової дисципліни посадовими особами УПП.

Згідно висновку службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено факт неправомірного використання паливної картки № НОМЕР_3 , яка закріплена за службовим автомобілем, що виразилося у здійсненні заправки за допомогою неї особистого автомобіля ОСОБА_1 , що підтверджуються матеріалами службового розслідування, в тому числі наданими письмовими поясненнями.

Відповідно до п.3 висновку службового розслідування від 08.06.2021 дисциплінарна комісія вважала необхідним за вчинення дисциплінарного проступку до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 за порушення вимог п.1-2 ст.8, п.1-2 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII, п.10 ч.3 ст.1 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України», ст.22 Закону України «Про запобігання корупції» застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Пунктом 1 наказу ДПП від 07.07.2021 №439 «Про застосування до працівників УПП у місті Києві ДПП дисциплінарних стягнень» за скоєння дисциплінарного проступку до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора з особливих доручень відділу озброєння УПП, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з п. 1 наказу ДПП від 07.07.2021 №439, звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи докази, суд дійшов наступного висновку.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.1 та 2 ст.19 Закону №580-VIII).

Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно із ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст.18 Законом №580-VIII, зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень (ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту).

Таким чином, проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст.12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частиною 3 ст.13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з ч.1-2 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Частиною 1 статті 26 розділу V Дисциплінарного статуту передбачено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Відповідно до ч.5 ст.26 розділу V Дисциплінарного статуту за результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.03.2020 року у справі №824/126/17-а, підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Встановлений комісією дисциплінарний проступок ОСОБА_1 стосується питань використання службового палива не за призначенням.

Судом встановлено, що в матеріалах службового розслідування наявні пояснення позивача до Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, надані до призначення розслідування, у яких він пояснив, що у період з грудня 2020 року начальник відділу озброєння УПП Мохов Т.Л. декілька разів давав йому у користування паливну картку ОККО, зі слів ОСОБА_3 особисту. Інформації стосовно того, що паливна картка закріплена за службовим автомобілем у нього відсутня так як він немає до них доступу. 02.12.2020 ОСОБА_3 запропонував заправити власний автомобіль паливною карткою ОККО за послугу, яку він виконав для нього, а саме за власні кошти зробив заміну свіч запалювання. Заправку автомобіля здійснив декілька разів, про що доповідав безпосереднього керівника начальника відділу ОСОБА_3 .

Суд не приймає доводи позивача, що факт заправки особистого автомобіля не підтверджується, оскільки сам позивач у письмових поясненнях, наданих ще до початку службового розслідування, визнав факт використання цієї картки для заправки особистого автомобіля.

Суть доводів позивача зводиться до відсутності у його діях вини вчинення дисциплінарного проступку, оскільки він не знав, що паливна картка, якою він скористався, була службовою та закріпленою за конкретним транспортним засобом підрозділу, а не особистою карткою начальника відділу, який передав її йому у користування.

Під час службового розслідування начальником відділу озброєння УПП ОСОБА_3 комісії пояснив, що паливну картку «Окко» № НОМЕР_3 надано старшому пейтенанту ОСОБА_1 для заправки службового автомобіля. Також ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу озброєння та у відсутність ОСОБА_3 являється старшим з відділу та має доступ до службового автомобіля і паливної картки «Окко», який ознайомлений та знає, що паливна картка являється службовою та використовується тільки для заправки службового автомобіля та неодноразово користувався вказаною карткою, знає від неї пароль та заправляв службовий автомобіль і керував ним. За ситуацію, про яку його повідомили працівники ВМАЗ стосовно того, що ОСОБА_1 заправив інший автомобіль перший раз почув.

Під час опитування ОСОБА_3 у дисциплінарній комісії виникли сумніви у достовірності наданих пояснень, в наслідок чого ОСОБА_3 запропоновано пройти опитування за допомогою поліграфу, на що останній надав свою письмову згоду.

02.04.2021 інспектором з психологічного забезпечення полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП ОСОБА_4 проведено тестування ОСОБА_3 за допомогою поліграфу, в наслідок чого було встановлено наступне:

1. В передтестовій бесіді опитаний повідомив, що ОСОБА_1 здійснював заміну свічок запалювання за рахунок заправки особистого автомобіля службовою карткою. ОСОБА_3 повідомив, що двічі давав службову картку ОСОБА_1 за цю послугу.

2. ОСОБА_3 і в передтенстовій бесіді і під час тестування підтвердив, що ОСОБА_1 доповідав йому про кожну заправку особистого автомобіля за допомогою службової картки. Зазначив, що доповідь полягала у здачі чеків.

3. На питання «Чи знав ОСОБА_3 про використання паливної картки ОСОБА_1 » 21.01.2021 останній вказав, що здогадувався про це.

4. ОСОБА_3 повідомив, що не доповідав керівництво та/або відділ моніторингу та аналітичного забезпечення про заправку особистого автомобіля ОСОБА_1 службовою карткою.

Також в матеріалах службового розслідування наявна копія дорожнього листа автомобіля Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_2 за січень місяць, в якому в графі про заправку автомобіля 21.01.2021 наявна інформація про заправку бензину обсягом 30 літрів та підпис ОСОБА_3 .

У висновку комісією зазначено, що ОСОБА_1 ввів в оману дисциплінарну комісію під час надання пояснень, зазначаючи, що він не міг знати, що вищезазначена паливна картка належить не особисто ОСОБА_3 , а закріплена за службовим автомобілем, оскільки, відповідно до штатного розпису відділу озброєння УПП у м. Києві ДПП займає єдину у відділі, та, одночасно найвищу посаду не керівного складу старшого інспектора з особливих доручень та згідно своїх посадових обов`язків, на період відсутності начальника відділу озброєння, а саме ОСОБА_3 виконує його обов`язки, в тому числі за доглядом та експлуатацією належних відділу транспортних засобів, тому дисциплінарна комісія пояснення ОСОБА_1 щодо того, що останній не знав про походження паливної картки не прийняла. Вказана інформація спростовується поясненнями ОСОБА_3 , в якому останній вказує про те, що ОСОБА_1 , у період його відсутності виконував його обов`язки та користувався службовим автомобілем.

Позивач у своїх поясненнях визнав, що раніше користувався саме цією паливною карткою та здійснював неодноразову заправку власного автомобіля.

Оскільки заправка транспортного засобу відбулася неодноразово, суд вважає, що вказане свідчить про системність дій, які не можна кваліфікувати як випадкові чи вчинені з об`єктивного непорозуміння.

Також суд вважає, що твердження позивача про необізнаність суперечать його власним поясненням, де він визнає, що використав картку для заправки власного автомобіля у зв`язку з тим, що раніше надав послугу з ремонту, тобто обмінюючи службовий ресурс на приватну вигоду.

Служба в органах поліції є особливим видом публічної служби, що вимагає від особи підвищеної відповідальності, сумлінності та обережності при виконанні своїх посадових обов`язків. Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку, пов`язане з особливою довірою суспільства і держави, тому вимагає від працівника високого рівня обізнаності щодо законності своїх дій.

Позивач проходив службу в поліції з 2015 року, а на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу озброєння з 2018 року.

Суд дійшов висновку, що сукупність встановлених обставин, регулярність заправок, визнання факту використання паливної картки, досвід служби, характер займаної посади, свідчить про те, що позивач мав усвідомлювати необхідність перевірки правомірності неодноразового використання паливної картки, і, діючи розсудливо, повинен був пересвідчитися у підставах її застосування.

Також суд вважає безпідставними є посилання на відсутність наказів про виконання обов`язків начальника відділу озброєння чи ознайомлення з посадовою інструкцією, оскільки при фактичному виконанні в підрозділі функцій старшого інспектора з особливих доручень відділу озброєння, із загальним досвідом служби в поліції 6 років, позивач не міг не знати про службовий характер картки, якою він неодноразово користувався. Формальна відсутність в матеріалах дисциплінарного розслідування окремого наказу чи штатного розпису не усуває обов`язку поліцейського діяти обачно, в межах закону.

Згідно з п.1-2 ст.8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази.

Відповідно до п.1-2 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: - неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; - професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського, зокрема, берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів (п.10 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту).

За змістом статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» поліцейським забороняється, зокрема, використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

В розрізі дисциплінарної відповідальності позивача за здійснення заправки автомобіля «Lexus LX 470», номерний знак НОМЕР_1 , власницею якого є його матір ОСОБА_2 , на підставі паливної картки, що закріплена за службовим автомобілем «Toyota Prius», номерний знак НОМЕР_2 , та перебуває на балансі УПП, суд вважає доведеним висновок комісії про порушення позивачем службової дисципліни.

Оцінюючи у сукупності встановлені по справі обставини суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку дисциплінарної комісії, що позивач своїми діями порушив обов`язки передбачені п.1-2 ст.8, п.1-2 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII, п.10 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту, ст.22 Закону України «Про запобігання корупції», що є підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення.

При цьому, суд враховує, що начальник відділу озброєння УПП у місті Києві капітан поліції Мохов Т.Л., який передав паливну картку позивачу та був обізнаний про її використання для заправки особистого транспортного засобу, також притягнутий до дисциплінарної відповідальності пунктом 2 оскаржуваного наказу ДПП від 07.07.2021 №439, яким до нього застосовано тотожне дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за вчинення дисциплінарного проступку.

Таким чином, дисциплінарне провадження охопило дії обох осіб позивача та його начальника ОСОБА_3 , причетних до порушення службової дисципліни, що свідчить про відсутність ознак упередженого чи вибіркового підходу комісії при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу від 07.07.2021 №439. Як наслідок похідні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої частини грошового забезпечення за травень 2021 року в розмірі 6 000 грн також не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 7, 9, 242-246, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Ф. Ернста, 3, м. Київ, 03048, ), про визнання протиправним та скасування наказу Департаменту патрульної поліції від 07.07.2021 №439 «Про застосування до працівників УПП у місті Києві ДПП дисциплінарних стягнень», в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, а також про стягнення невиплачених сум грошового забезпечення.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.