Справа № 520/8968/25
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 р. №520/8968/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "КЛЕПКИ" (вул. Сватівська, буд. 56, м. Куп`янськ, Харківська обл., Куп`янський р-н, 63707) до Шевченківської селищної військової адміністрація Куп`янського району Харківської області (вул. Василя Стуса, буд. 2, с-ще Шевченкове, Харківська обл., Куп`янський р-н, 63601, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Фермерське господарство "КЛЕПКИ" , з адміністративним позовом до Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати Розпорядження № 93 від 27.02.2025 р. «Про відмову у наданні пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи ФГ «КЛЕПКИ» за 2025 рік», прийняте Шевченківською селищною військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області.

2. Зобов`язати Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про встановлення Фермерському господарству "КЛЕПКИ" податкових пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи за 2025 рік, з 01.01.2025 р. по 31.12.2025 р. по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, загальною площею 1384, 045 га., які вказані у Заяві про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами № 05-02/2025-3 від 05.02.2025 р.

В обґрунтування позову зазначило, що позивач на праві оренди користується земельними ділянками, які знаходяться на території с. Березівка Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області. Земельні ділянки розташовані на території, де тривалий час велись активні бойові дії та яка перебувала в тимчасовій окупації, а тому можуть бути забруднені вибухонебезпечними предметами. У зв`язку з цим, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи, з підстав потенційного забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами. Водночас, Шевченківська селищна військова адміністрація розпорядженням відмовила у наданні пільг за відсутності належних підстав, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання.

Відповідач, Шевченківська селищна військова адміністрація Куп`янського району Харківської області, подала до суду відзив на позовну заяву, в якому запересуючи проти задоволення позовних вимог вказано, що станом на час звернення із заявою земельні ділянки за кадастровими номерами::03:000:0043,:03:000:0021,:01:000:0013,:03:000:0108, :01:000:0137, :02:000:0088 не відображаються в системі ДЗК, що унеможливлює їх визначення конкретного місця розташування на полі та проведення обстеження комісією на факт здійснення господарської діяльності та перевірки чи дані земельні ділянки знаходяться в оренді. Зазначає, що кадастрові номери земельних ділянок повинні відображатись в системі ДЗК, незважаючи на те чи є вони потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами чи ні. Зауважує, що позивач не звертався з повідомленням про внесення спірних земельних ділянок в чергу на розмінування, що підтверджувало б їх забруднення вибухонебезпечними предметами.

Крім того, вказує що позивач посилався на інформацію Департаменту цивільного захисту ХОВА, в якій зазначено, що земельні ділянки не підлягають очищенню з підстав: - що знаходяться в межах 20-ти кілометрової зони від лінії ведення активних бойових дій; - на яких здійснюються заходи щодо оборони державного кордону, райони, піддаються постійним обстрілам; - на яких військові формування розміщують та здійснюють діяльність, відносяться земельні ділянки площею 1389,045 га та якими доказами це підтверджується. Водночас, позивачем не обґрунтовано до яких саме вище зазначених підстав відносяться земельні ділянки та якими доказами це підтверджується.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість та доведеність.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.

Фермерське господарство "Клепки" знаходиться за адресою Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Сватівська, буд. 56. Основним видом діяльності позивача є КВЕД є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Сторонами визнається, що ФГ "Клепки" веде фермерське господарство, зокрема на території с. Березівка, Шевченківської селищної територіальної громади Харківської області, має на праві оренди земельні ділянки із цільовим призначенням «для ведення товарного с/г виробництва» загальною площею 1384,045 га. строком на 10 років на підставі договорів оренди, що зареєстровані відповідно до законодавства.

З початку повномасштабного вторгнення з 26.02.2022 по 08.09.2022 с. Березівка Шевченківської територіальної громади перебувало у повній тимчасовій окупації. Після деокупації, з 08.09.2022 по теперішній час с. Березівка Шевченківської територіальної громади входить до переліку територій можливих бойових дій, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022.

05.02.2024 ФГ "Клепки" звернулось до Шевченківської селищної військової адміністрації із заявою № 05-02/2025-3 про визнання земельних ділянок загальною площею 1384,0450 га., які розташовані за межами с. Березівка на території Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, були окуповані РФ та знаходились на території активних бойових дій такими, що є потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами та прийняття рішення про надання пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи на період з 01.01.2025 по 31.12.2025.У заяві зазначило кадастрові номери земельних ділянок, які є потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами, в тому числі :03:000:0043, :03:000:0021, :01:000:0013, :03:000:0108, :01:000:0137, :02:000:0088.

27.02.2025 Шевченківська селищна військова адміністрація прийняла розпорядження №93 «Про відмову у звільненні від місцевих податків та зборів ФГ Клепки» зв`язку з відсутністю потенційної загрози забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами.

Не погодившись із розпорядженням відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з абз. 1, 2 п. 292-1.1. ст. 292-1 ПК України об`єктом оподаткування для платників єдиного податку четвертої групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень) та/або земель водного фонду (внутрішніх водойм, озер, ставків, водосховищ), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди.

Площі земельних ділянок, що перебувають у консервації, забруднені вибухонебезпечними предметами або непридатні для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування єдиним податком для платників єдиного податку четвертої групи на період консервації або на період, коли земельні ділянки були забруднені вибухонебезпечними предметами, або на період, коли земельні ділянки були визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Відповідно до пп. 69.33. п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, з 1 березня 2022 року, не нараховується та не сплачується єдиний податок четвертої групи з площі сільськогосподарських угідь та/або земель водного фонду, що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди, у податкових періодах, коли на територіях, на яких розташовані такі сільськогосподарські угіддя та/або землі водного фонду, ведуться бойові дії або території тимчасово окуповані збройними формуваннями російської федерації, до дати завершення на таких територіях активних бойових дій або тимчасової окупації російською федерацією.

Абзацем 8 п. 292-1.1 ст. 292-1 ПК України встановлено, що для земельних ділянок, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) активні бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, період, коли земельні ділянки визнаються забрудненими вибухонебезпечними предметами, визначається як період, що починається з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території (у тому числі коли дата початку обстеження небезпечної території операторами протимінної діяльності настає після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації на відповідній території), за умови подання платником податку заяви до органу місцевого самоврядування, військової адміністрації та військово-цивільної адміністрації про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами та прийняття таким органом місцевого самоврядування, військовою адміністрацією або військово-цивільною адміністрацією рішення про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та зборів щодо земельної ділянки, зазначеної у такій заяві, та завершується останнім числом місяця, в якому такі земельні ділянки визнані придатними для використання.

Аналогічною за змістом є норма для надання пільги із земельного податку, викладена у п. 283-1.2 ст. 283-1 ПК України.

Так, с. Березівка Шевченківської територіальної громади входило до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 (далі Перелік № 309), а саме з 26.02.2022 по 08.09.2022 перебувало у повній тимчасовій окупації, у період з 01.01.2023 та по теперішній час - входить до переліку територій можливих бойових дій.

Наведене дає підстави для висновку, що починаючи з 26.03.2022, надання податкової пільги зі сплати місцевих податків за земельні ділянки, розташовані на території с. Березівка Шевченківської територіальної громади, у зв`язку з їх імовірним забрудненням вибухонебезпечними предметами, відноситься до виключної компетенції Шевченківської територіальної громади.

Згідно з положенням пп. 12.4.6 п. 12.4. ст. 12 ПК України до компетенції органів місцевого самоврядування відноситься надання інформації контролюючим органам за місцезнаходженням земельних ділянок щодо рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, прийнятих на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Така інформація надається в електронному вигляді у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, протягом 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок, щодо яких прийнято відповідне рішення.

Відповідно до пп. 12.3.7 п. 12.3. ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські радами, військові адміністрації та військово-цивільні адміністрації мають повноваження на прийняття рішень про встановлення податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів на підставі заяв платників податків про визнання земельних ділянок непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами (з обов`язковим зазначенням кадастрових номерів таких земельних ділянок), а також про внесення змін до таких рішень.

Відповідно до Переліку № 309 датою закінчення окупації с. Березівка на території Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області є 08.09.2022.

Таким чином, починаючи з 08.09.2022, земельні ділянки, розташовані на території с. Березівка на території Шевченківської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, можуть бути визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Так, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

Отже право платника на звільнення від сплати податків безумовно виникає з моменту виникнення певних підстав (у цьому випадку - наявності факту імовірного забруднення земель вибухонебезпечними предметами).

При цьому можливість прийняття військовою адміністрацією негативного рішення за заявою особи з цього питання повинна бути наслідком тільки відсутності достатнього підтвердження обставин, які надають право на звільнення від сплати податків, та яким суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дати належну правову оцінку.

Судом встановлено, що за наслідками розгляду заяви позивача від 05.02.2025 відповідач прийняв розпорядження № 93 від 27.02.2024, яким відмовив у звільненні від місцевих податків та зборів, з підстав відсутності потенційної загрози забруднення земельних ділянок загальною площею 1384,045 га вибухонебезпечними предметами без зазначення конкретних обставин із посиланням на будь-які докази, що стали підставою для прийняття рішення про відмову у наданні пільг.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 8 Закону України "Про адміністративну процедуру" адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до пунктів 1,6,7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про адміністративну процедуру» під час підготовки справи до розгляду та вирішення, крім невідкладного розгляду та вирішення справи (стаття 60 цього Закону), адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі, а також за необхідності: 1) витребовує додатково документи та відомості, що перебувають у володінні органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, що належить до сфери його управління; 6) вирішує питання про необхідність залучення до участі в адміністративному провадженні осіб, які сприяють розгляду справи, призначення експертизи, проведення огляду на місці або огляду речей, проведення слухання у справі; 7) виконує інші передбачені законом обов`язки в рамках адміністративного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган визначає відповідно до законодавства способи та обсяг встановлення обставин справи. При цьому адміністративний орган не обмежений доводами учасників адміністративного провадження, наданими ними доказами та клопотаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України «Про адміністративну процедуру» за результатами розгляду справи адміністративний орган у межах своїх повноважень приймає адміністративний акт.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті). Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта.

Суд зазначає, що спірне розпорядження не містить підстав, з яких відповідач дійшов висновку щодо відсутності потенційної загрози забруднення спірних земельних ділянок, отже не відповідає критеріям до рішень суб`єктів владних повноважень, визначених ч. 2 ст. 2 КАС України та вимогам Закону України "Про адміністративну процедуру", зокрема щодо повного дослідження обставин, що мають значення для вирішення справи та обґрунтованості.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Suominen v. Finland», заява № 37801/97, пункт 36), відповідно до якої орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Суд зазначає, що Конституцією України та КАС України прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним «маркером» того як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Доводи відповідача про неможливість надання позивачу податкових пільг з огляду на не відображення земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:0043, :03:000:0021,:01:000:0013,:03:000:0108, 325782000:01:000:0137, :02:000:0088 у ДЗК суд вважає необгрунтованими, оскільки вказані обставини відмови не були покладені в основу спірного розпорядження. Крім того, не відображення земельних ділянок в електронній системі ДЗК не є достатнім доказом відсутності права користування ними позивачем.

З наданих позивачем до суду доказів в підтвердження перебування на праві оренди вищезазначених земельних ділянок, вбачається, що вказані земельні ділянки перебувають в користуванні позивача на підставі договорів оренди землі:

- від 27.10.2014 (земельні ділянки з кадастровим номером: :02:000:0088, :01:000:0013, :03:000:0043)

- від 26.09.2014 (земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0137)

- від 28.04.2015 (земельні ділянки з кадастровим номером: :03:000:0108, :03:000:0021), зареєстрованих у встановленому Законом порядку, а також договорів про внесення змін та доповнень до договорів оренди землі, витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

За умовами договорів (пункт 3.1) термін їх дії становить 10 років.

Отже, на момент звернення із заявою (лютий 2025 р.) строк дії договорів не сплинув, доказів їх дострокового розірвання відповідачем не надано та судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що лише відсутність відомостей про земельні ділянки в ДЗК не є достатньою підставою для відмови у наданні позивачу податкових пільг.

Щодо доводів відповідача про не вчинення позивачем дій по поданні заявки на включення земельних ділянок в чергу на розмінування, які б свідчили про потенційне забруднення земельних ділянок, суд вважає такими, що не спростовує висновки суду в частині прийняття невмотивованого рішення.

Крім того, як вбачається зі матеріалів справи, ФГ "Клепки" зверталось до Центру протимінної діяльності із запитом про надання інформації щодо обстеження операторами протимінної діяльності вказаних в заявах земельних ділянок, повідомивши про місце розташування кожної земельної ділянки згідно кадастрового номеру.

У відповідь на запит, Центр протимінної діяльності повідомив позивача, зокрема, про заборону проводити заходи з гуманітарного розмінування в межах 20-ти кілометрової зони від лінії бойового зіткнення та кордону країни агресора, заходи з гуманітарного розмінування в територіальних громадах, землі яких потрапили до 20 км зони, сертифікованими операторами ПМД не проводились. В межах цієї зони проводять оперативне розмінування та реагування на надзвичайні події пов`язані з вибухонебезпечними предметами тільки урядові підрозділи ЗСУ, ДСНС, ДССТ, Національної поліції та Національної гвардії України. Не обстежені операторами протимінної діяльності території відповідно до Плану вважаються I3Т/3Т (а.с. 34-37).

Разом з цим, відповідачем не надано жодної оцінки наведеним в заяві обставинам звернення позивача до Центру протимінної діяльності.

У справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відтак, зважаючи на те, що спірне розпорядження прийнято відповідачем без надання оцінки всім обставинам, викладеним в заяві та за відсутності належних обґрунтувань щодо підстав відмови з урахуванням приписів п. 292-1.1 ст. 292-1 ПК України та положень Наказу № 309 від 22.12.2022, суд дійшов висновку, що останнє є неправомірним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги по зобов`язання Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області прийняти рішення про встановлення Фермерському господарству "КЛЕПКИ" податкових пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи за 2025 рік, з 01.01.2025 р. по 31.12.2025 р. по земельним ділянкам сільськогосподарського призначення, загальною площею 1384, 045 га., які вказані у Заяві про потенційне забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами № 05-02/2025-3 від 05.02.2025 р. суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Слід зазначити, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України). Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суди мали б зважати на ефективність такого захисту.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту, згідно з якою засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13 Конвенції, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), п. 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення від 24.07.2012 у справі "Джорджевич проти Хорватії", п. 101; рішення від 06.11.1980 у справі "Ван Остервійк проти Бельгії", п.п. 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин кожної конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до ч.1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Відповідно до ст. 7 ПК України під час встановлення податку можуть передбачатися податкові пільги та порядок їх застосування.

Згідно п. 28 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради приймаються рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах, а також земельному податку.

Указом Президента України від 23 грудня 2022 року № 875/2022 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Харківській області» створено Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області».

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 06 лютого 2023 року №2897-ІХ «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів в Ізюмському, Куп`янському та Чугуївському районах Харківської області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», частиною 2 статті 10 та частиною 2 статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування начальник військової адміністрації крім повноважень, віднесених до його компетенції Законом України «Про правовий режим воєнного стану», здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови.

Отже повноваження із прийняття розпоряджень про надання пільг зі сплати місцевих податків та зборів або відмову у їх надання належить до компетенції Шевченківської селищної військової адміністрації.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому застосування такого способу захисту у цій справі вимагає з`ясування судом, чи виконані всі умови, передбачені законодавством, необхідні, зокрема, для отримання платником податків податкових пільг.

Враховуючи, що відповідачем не досліджено всі обставини, викладені у заяві, не прийнято належним чином вмотивоване рішення про відмову або про надання податкових пільг позивачу, суд приходить до висновку про наявність в цьому випадку дискреції у Шевченківської селищної військової адміністрації.

Як наслідок суд приходить до висновку, що ефективним способом захисту прав позивача, є зобов`язання Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області повторно розглянути заяву ФГ «Клепки» про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами №02/2025-3 від 05.02.2025, з урахуванням висновків суду у даній справі.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фермерського господарства "КЛЕПКИ" до Шевченківської селищної військової адміністрація Куп`янського району Харківської області про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Розпорядження № 93 від 27.02.2025 р. «Про відмову у наданні пільг зі сплати єдиного податку четвертої групи ФГ «КЛЕПКИ» за 2025 рік», прийняте Шевченківською селищною військовою адміністрацією Куп`янського району Харківської області.

Зобов`язати Шевченківську селищну військову адміністрацію Куп`янського району Харківської області повторно розглянути заяву ФГ «Клепки» про потенційне забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами №02/2025-3 від 05.02.2025, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області () на користь Фермерського господарства "Клепки" () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бідонько А.В.