Справа № 320/41748/24
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року №320/41748/24

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючої судді Діски А. Б., суддів: Жукової Є. О., Кочанової П. В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вікторія» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вікторія» з позовом до Національного банку України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України від 28.06.2024 № 21/712-рк.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України від 28.06.2024 № 21/712-рк, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вікторія» як суб`єкта первинного фінансового моніторингу застосовано захід впливу, передбачений Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» у формі застереження. На думку позивача, зазначене рішення є протиправним, оскільки висновок відповідача про порушення пункту 16 розділу ІІ Правил організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України в умовах особливого періоду, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.12.2018 № 140, не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема, позивачем не було порушено встановленого порядку заміни файлів або строків подання виправленої статистичної звітності. Позивач стверджує, що листом Національного банку України від 19.12.2023 № 31-0006/93550 підтверджується, що безпосередньо відповідач дозволив подання звітного файлу 2НХ із звітною датою 01.10.2023 до 21.12.2023. Файл було подано 19.12.2023, тобто у межах наданого строку. Отже, твердження відповідача про порушення строків, на думку позивача, є безпідставними.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до статті 18 Закону України «Про Національний банк України» повноваження Національного банку України як суб`єкта державного фінансового моніторингу щодо отримання відповідної інформації реалізуються шляхом направлення запиту. Водночас збирання статистичної інформації згідно зі статті 67 цього ж Закону не є запитом у розумінні спеціального законодавства у сфері запобігання легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом. Відтак, подання позивачем такої інформації не регулюється Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», а відповідно - не може бути підставою для застосування заходів впливу, передбачених цим законом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №320/41748/24. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження колегією суддів під головуванням судді Діски А.Б., призначено в справі підготовче судове засідання на 16.01.2025.

30.12.2024 до Київського окружного адміністративного суду надійшов відзив Національного банку України, зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає позову та заперечує проти доводів, викладених позивачем. Так, відповідач зазначає, що рішення Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку України від 28.06.2024 № 21/712-рк було прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зокрема, Національний банк України посилається на положення пункту 30 статті 7 Закону України «Про Національний банк України», відповідно до яких він здійснює державне регулювання та нагляд у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, фінансуванню тероризму та розповсюдження зброї масового знищення щодо визначеного кола суб`єктів. Також, з огляду на вимоги статті 18 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», відповідач вказує на своє право отримувати відповідну інформацію (включно зі статистичною звітністю) від суб`єктів первинного фінансового моніторингу для реалізації наглядових функцій. Відповідач також звертає увагу, що надання такої статистичної інформації регламентується вимогами законодавства у сфері фінансового моніторингу, зокрема Правилами №140, які визначають порядок подання звітності в умовах особливого періоду.

У своєму відзиві Національний банк України також звертає увагу на положення пункту 16 розділу ІІ Правил №140, згідно з яким перевірка даних статистичної звітності на відповідність вимогам, встановленим Національним банком України, а також порядок заміни файлів і виправлення помилок здійснюються відповідно до розділу VI Правил організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України, затверджених постановою №120. Відповідно до цих норм, унесення змін до статистичної звітності із заміною файлів допускається лише на підставі отриманого дозволу Національного банку України та в строки, визначені у колонці 6 додатка 5 до Правил №120. Для звітного файлу 2НХ такі строки становлять: не пізніше 14 робочого дня квітня за період з 01 жовтня минулого року до 31 березня поточного року; не пізніше 14 робочого дня жовтня за період з 01 квітня до 30 вересня поточного року. На думку відповідача, ці приписи спростовують твердження позивача про те, що лист Національного банку України від 19.12.2023 № 31-0006/93550 підтверджує дозвіл на подання змін звітного файлу 2НХ із звітною датою 01.10.2023 до 21.12.2023. Відповідач зазначає, що такий висновок є помилковим, оскільки Національний банк має право встановлювати інші строки та порядок подання статистичної звітності, однак це не охоплює питання встановлення іншого строку для заміни файлів. На підтвердження порушення встановлених строків відповідач вказує, що подання звіту позивачем відбулося 19.12.2023, у той час як зміни до файлу 2НХ мали бути подані до Національного банку України до 19.10.2023, тобто, за висновком відповідача, позивачем вказані зміни подані з порушенням вимог пункту 16 розділу ІІ Правил №140.

07.01.2025 до Київського окружного адміністративного суду надійшла відповідь позивача на відзив Національного банку України, в якій перший не погоджується з доводами відповідача з огляду на їх безпідставність. Позивач вказує, що мета збирання відповідачем статистичної інформації визначена статтею 67 Закону України «Про Національний банк України», але відповідач не довів, що витребувана інформація була необхідною для виконання функцій, прямо передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Крім того, цей закон не передбачає відповідальності за неподання відповідної статистичної інформації.

Також позивач зазначає, що мав обґрунтоване та правомірне очікування щодо можливості подання звітної інформації у погоджений строк, зокрема відповідно до листа Національного банку України від 19.12.2023 № 31-0006/93550, в якому, за твердженням позивача, надано дозвіл на подання звітного файлу 2НХ із звітною датою 01.10.2023 до 21.12.2023. Водночас, позивач звертає увагу, що навіть з урахуванням вимог пункту 42 розділу VI Правил №120 та строків, передбачених у колонці 6 додатка 5 до зазначених Правил, останнім днем для подання звіту, за розрахунком позивача, є 14-й робочий день - 19.10.2023.

10.01.2025 відповідач подав до Київського окружного адміністративного суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що позивач є суб`єктом первинного фінансового моніторингу, щодо якого Національний банк України здійснює державне регулювання та нагляд у сфері запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, фінансуванню тероризму та розповсюдженню зброї масового знищення. У зв`язку з цим позивач зобов`язаний подавати статистичну звітність, зокрема файл 2НХ «Інформація з питань управління ризиками у сфері фінансового моніторингу», відповідно до вимог Правил №140.

На думку відповідача, подання змін до файлу 2НХ позивачем 19.12.2023 із звітною датою 01.10.2023 є порушенням строків, визначених пунктом 16 розділу II Правил №140. При цьому Національний банк України наполягає на тому, що жодна з норм пунктів 16 Правил №140, а також пунктів 41, 42 розділу VI та колонки 6 додатка 5 до Правил №120 не передбачає можливості встановлення інших строків заміни звітних файлів.

Відповідач також заперечує доводи позивача щодо пропущення строку застосування заходу впливу. Він посилається на статтю 32 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та пункт 8 розділу I Положення №106, відповідно до яких днем виявлення порушення вважається дата складання акта за результатами безвиїзного нагляду. Такий акт у справі було складено 17.05.2024, а рішення про застосування заходу впливу прийнято 28.06.2024, тобто з дотриманням шестимісячного строку, встановленого законодавством.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вікторія» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Вирішено провести розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 10.03.2025 колегія суддів ухвалила закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 21.04.2025.

21.04.2025 у судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов, представники відповідача заперечили проти заявлених позовних вимог у повному обсязі з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.

Суд з`ясував позицію учасників щодо можливості продовження розгляду справи в порядку письмового провадження. Враховуючи висловлену згоду, колегія суддів ухвалила перейти до розгляду справи за правилами письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вікторія» (далі також - ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія», установа) є небанківською фінансовою установою, яка відповідно до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 20.06.2011 №77 має право на здійснення операцій, зазначених у пункті 3 (діяльність з обміну валют) частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», якщо вони є валютними операціями.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акта Департаменту фінансового моніторингу Національного банку України від 17.05.2024 про результати безвиїзного нагляду з питань фінансового моніторингу та валютного нагляду (арк.80-89 том III) встановлено порушення ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» вимог пункту 16 розділу ІІ Правил організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України в умовах особливого періоду, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.12.2018 № 140 в частині порушення строків унесення змін до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023. Вказаний акт надіслано ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» супровідним листом від 17.05.2024 №25-0014/38374/ТФП.

Листом від 28.05.2024 №100 (вх.№282/55159 від 29.05.2024) ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» повідомлено про отримання акта від 17.05.2024, а також надано пояснення та заперечення на акт від 17.05.2024. За твердженнями відповідача, надані пояснення та заперечення позивача не спростовують факт виявленого та зафіксовано в акті від 17.05.2024 порушення.

За результатами безвиїзного нагляду за дотриманням Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вікторія» вимог законодавства, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг прийнято рішення у формі застереження від 28.06.2024 №21/712-рк (арк.9-14 том I).

Відповідно до вказаного рішення «…за результатами безвиїзного нагляду виявлено порушення установою вимог пункту 16 розділу ІІ Правил організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України в умовах особливого періоду, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.12.2018 № 140, у частині порушення встановленого порядку заміни файлів до інформації (статистичної звітності) до Національного банку з порушенням строку, встановленого Правилами №140, а саме до файлу 2НХ «Інформація з питань управління ризиками у сфері фінансового моніторингу»…».

У вказаному рішенні також зазначено, що «…12.10.2023 установою подано до Національного банку України файл 2НХ зі звітною датою 01.10.2023, після чого установа неодноразово зверталися до Національного банку для надання дозволу на внесення змін до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023, а саме:

- листом від 07.11.2023 №11/07-01 (у зв`язку з технічними збоєм при поданні до Національного банку України файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023, про що вказано у листі установи від 07.11.2023 №11/07-01), у відповідь на який Національним банком України листом від 09.11.2023 №31-0006/83098 надано дозвіл установі до 13.11.2023 на внесення змін до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023.Установа 10.11.2023 подала до Національного банку України зміни до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023;

- листом від 06.12.2023 №061223-1 (у зв`язку з виявленими неточностями в інформації (статистичній звітності) файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023, про що вказано у листі установи від 06.12.2023 №061223-1), у відповідь на який Національним банком України листом від 07.12.2023 №31-0006/90400 надано дозвіл установі до 11.12.2023 подати до Національного банку України зміни до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023. Зміни до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023 у строк до 11.12.2023 до Національного банку України не надходили;

- листом від 18.12.2023 №181223-1 (у зв`язку з неотриманням станом на 11.12.2023 Національним банком файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023, про що вказано у листі установи від 18.12.2023 №181223-1) у відповідь на який Національним банком України листом від 19.12.2023 №31-0006/93550 надано дозвіл установі до 21.12.2023 подати до Національного банку України зміни до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023...».

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правова основа діяльності Національного банку України визначається Конституцією України, Законом України «Про Національний банк України» та іншими законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про Національний банк України» від 20.05.1999 № 679-XIV (далі - Закон 679-XIV; тут і далі - у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України

Відповідно до пунктів 14, 20 статті 7 Закону № 679-XIV Національний банк здійснює валютне регулювання, визначає порядок виконання операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами; визначає особливості функціонування банківської системи України, діяльності небанківських фінансових установ та інших осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк, здійснення нагляду, в тому числі валютного, за такими особами у разі введення воєнного стану чи особливого періоду, здійснює мобілізаційну підготовку системи Національного банку.

За приписами пункту 30 статті 7 Закону № 679-XIV Національний банк України також здійснює державне регулювання та нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення за банками та філіями іноземних банків, страховиками (перестраховиками), страховими (перестраховими) брокерами, кредитними спілками, ломбардами, іншими фінансовими установами, реєстрацію чи ліцензування діяльності яких здійснює Національний банк, операторами поштового зв`язку, які надають платіжні послуги та/або послуги поштового переказу, та/або здійснюють валютні операції, операторами платіжних систем, філіями або представництвами іноземних суб`єктів господарської діяльності, які надають фінансові послуги на території України, іншими юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але надають окремі фінансові послуги.

Законом, який спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (далі - запобігання та протидія) є Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019 № 361-IX (далі - Закон № 361-IX).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 18 Закону № 361-IX (тут і далі - у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) державне регулювання і нагляд у сфері запобігання та протидії здійснюються щодо банків і філій іноземних банків; страховиків (у тому числі під час здійснення діяльності з перестрахування), страхових (перестрахових) брокерів, кредитних спілок, ломбардів, інших фінансових установ, реєстрацію чи ліцензування яких здійснює Національний банк України; операторів поштового зв`язку, які надають фінансові платіжні послуги та/або послуги поштового переказу, та/або послуги із здійснення валютних операцій; операторів платіжних систем; філій або представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності, які надають фінансові послуги на території України; інших юридичних осіб, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але надають окремі фінансові послуги, - Національним банком України.

Відтак, Національний банк України виконує важливу роль у забезпеченні стабільності фінансової системи держави, здійснюючи валютне регулювання, контроль за діяльністю банків і небанківських установ, та дотриманням правил фінансового моніторингу. Окрім цього, Національний банк України здійснює державне регулювання і нагляд у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, у тому числі контролюючи фінансові потоки та дії учасників ринку.

За приписами статті 6 Закону № 361-IX система фінансового моніторингу складається з первинного та державного рівнів.

Суб`єктами первинного фінансового моніторингу (СПФМ) є:

1) банки, страховики (у тому числі під час здійснення діяльності з перестрахування), страхові (перестрахові) брокери, кредитні спілки, ломбарди та інші фінансові установи;

2) оператори платіжних систем;

3) професійні учасники організованих товарних ринків;

4) професійні учасники ринків капіталу, крім осіб, які провадять діяльність з організації торгівлі фінансовими інструментами;

5) оператори поштового зв`язку, які надають фінансові платіжні послуги та/або послуги поштового переказу, та/або послуги із здійснення валютних операцій;

6) філії або представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, що надають фінансові послуги на території України;

7) спеціально визначені суб`єкти первинного фінансового моніторингу (крім осіб, які надають послуги в рамках трудових правовідносин):

а) суб`єкти аудиторської діяльності;

б) бухгалтери, суб`єкти господарювання, що надають послуги з бухгалтерського обліку;

в) суб`єкти господарювання, що здійснюють консультування з питань оподаткування;

г) адвокатські бюро, адвокатські об`єднання та адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально;

ґ) нотаріуси;

д) суб`єкти господарювання, що надають юридичні послуги;

е) особи, які надають послуги щодо створення, забезпечення діяльності або управління юридичними особами, трастами та іншими утвореннями без статусу юридичної особи;

є) суб`єкти господарювання, що надають посередницькі послуги та/або консультаційні послуги під час здійснення операцій з нерухомим майном;

ж) суб`єкти господарювання, які здійснюють торгівлю за готівку дорогоцінними металами і дорогоцінним камінням та виробами з них;

з) суб`єкти господарювання, які проводять лотереї та/або азартні ігри;

и) суб`єкти господарювання, які здійснюють торговельну діяльність культурними цінностями та/або надають посередницькі послуги в такій діяльності;

8) постачальник послуг, пов`язаних з обігом віртуальних активів;

9) інші юридичні особи, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але надають окремі фінансові послуги.

Суб`єктами державного фінансового моніторингу є Національний банк України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, Міністерство юстиції України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, Міністерство цифрової трансформації України та спеціально уповноважений орган.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону № 361-IX суб`єкти державного фінансового моніторингу для виконання своїх функцій мають право одержувати у встановленому ними порядку від суб`єктів первинного фінансового моніторингу (щодо яких вони відповідно до цього Закону виконують функції регулювання і нагляду) інформацію, документи, копії документів, оформлені та засвідчені суб`єктом первинного фінансового моніторингу згідно з вимогами відповідного суб`єкта державного фінансового моніторингу.

Відповідно до приписів статті 10 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація;

правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; критична технологічна інформація; інші види інформації.

Відповідно до статей 7, 15, 56, 67 Закону України «Про Національний банк України», статті 69 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про державну статистику» щодо складання грошово-кредитної та фінансової статистики, банківської статистичної інформації, а також для забезпечення виконання Національним банком України регулятивних та наглядових функцій в умовах особливого періоду Національний банк України прийняв постанову «Про затвердження Правил організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України в умовах особливого періоду» від 18.12.2018 № 140 (далі Правила №140; тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу I Правил №140 ці Правила розроблені згідно з вимогами статті 7 Закону України «Про Національний банк України» та вимогами законодавства України у сфері реалізації спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) для забезпечення складання грошово-кредитної та фінансової статистики, статистичної інформації фінансових установ, виконання Національним банком України (далі - Національний банк) регулятивних та наглядових функцій в умовах особливого періоду.

Ці Правила визначають загальні вимоги до складання статистичної звітності, порядок її подання до Національного банку в умовах особливого періоду.

Згідно з пунктом 3 розділу I Правил №140 вимоги цих Правил поширюються на респондентів (постачальників статистичної звітності), які залучаються до роботи в умовах особливого періоду, і є обов`язковими для виконання ними, зокрема: банки України; платіжні установи (у тому числі малі платіжні установи), фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг, операторів поштового зв`язку, філії іноземних платіжних установ, що є операторами платіжних систем та/або учасниками платіжних систем та/або надавачами платіжних послуг, щодо яких Національним банком унесено відомості до Реєстру платіжної інфраструктури (далі - небанківський надавач платіжних послуг); небанківські фінансові установи, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій; операторів поштового зв`язку; юридичних осіб, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення операцій з готівкою та здійснюють діяльність з інкасації коштів, перевезення валютних та інших цінностей і оброблення та зберігання готівки та інших.

Відтак, зважаючи на вищенаведені приписи законодавства, небанківська фінансова установа, яка є суб`єктом первинного фінансового моніторингу та має ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій, зобов`язана подавати статистичну звітність до Національного банку України відповідно до Правил №140, затверджених постановою Правління Національного банку України. Цей обов`язок ґрунтується на пункті 3 Правил №140, згідно з яким вимоги щодо подання статистичної звітності поширюються, зокрема, на небанківські фінансові установи, які отримали ліцензію на здійснення валютних операцій.

Водночас, Національний банк України, реалізуючи покладені на нього повноваження відповідно до пункту 30 статті 7 Закону України «Про Національний банк України» та статті 18 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», має законне право отримувати від суб`єктів первинного фінансового моніторингу, зокрема небанківських фінансових установ, статистичну звітність з метою здійснення нагляду у сфері фінансового моніторингу, а порядок такого подання визначається Правилами №140, які є обов`язковими до виконання.

Доводи позивача про те, що повноваження Національного банку України як суб`єкта державного фінансового моніторингу можуть реалізовуватися виключно шляхом направлення запиту згідно зі статтею 18 Закону України «Про Національний банк України», є юридично необґрунтованими та базуються на хибному тлумаченні норм законодавства.

Стаття 18 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», на яку фактично посилається позивач, не обмежує форми реалізації повноважень суб`єкта державного фінансового моніторингу виключно «запитом». Закон передбачає право уповноваженого органу, зокрема Національного банку України, на отримання інформації, документів та пояснень, необхідних для здійснення наглядових функцій. Така інформація може надаватися не лише у відповідь на індивідуальний запит, а й у формі періодичної (регулярної) звітності, що прямо передбачено підзаконними актами та практикою регулятивного нагляду.

Крім того, як зазначено вище, відповідно до пункту 30 статті 7 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк України наділений повноваженнями щодо державного регулювання та нагляду у сфері фінансового моніторингу, що включає організацію та контроль подання статистичної інформації відповідними суб`єктами.

Разом з тим, стаття 67 цього ж Закону чітко визначає, що Національний банк України має право збирати статистичну інформацію у сфері банківської діяльності, платіжних систем, а також іншої діяльності фінансових установ, які перебувають під його наглядом, з метою виконання покладених на нього функцій, включаючи забезпечення фінансової стабільності, макропруденційного нагляду та реалізації фінансового моніторингу.

Отже, таке збирання статистичної звітності є нормативно врегульованою процедурою, зокрема Правилами №140, які прийняті на виконання згаданих положень і не вимагають направлення окремого запиту до кожного суб`єкта, оскільки мають універсальний характер і поширюються на заздалегідь визначене коло установ-респондентів.

Таким чином, збирання статистичної інформації Національним банком України у порядку, визначеному нормативно-правовими актами, не потребує направлення індивідуального запиту, а є реалізацією нормативного обов`язку установ, які перебувають під наглядом Національного банку України, відповідно до чинного законодавства.

Згідно з пунктами 5, 6 розділу II Правил №140 респонденти (постачальники статистичної звітності) складають та подають до Національного банку файли з показниками статистичної звітності, перелік, періодичність і строки подання яких наведено в додатку до цих Правил.

Файли з показниками статистичної звітності подаються з урахуванням вимог розділу IV-1 Правил організації статистичної звітності, що подається до Національного банку України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 13 листопада 2018 року № 120 (зі змінами) від 13.11.2018 № 120 (далі - Правила організації статистичної звітності, Правила №120; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), які розроблено відповідно до Законів України «Про Національний банк України», «Про банки і банківську діяльність», «Про офіційну статистику», «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», «Про валюту і валютні операції», «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та фінансові компанії», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», вимог законодавства України у сфері реалізації спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).

Файли з показниками статистичної звітності подаються у форматі XML через вебпортал Національного банку.

Національний банк має право встановлювати інший порядок та інші строки подання файлів із показниками статистичної звітності в особливий період.

Респонденти (постачальники статистичної звітності) формують показники статистичної звітності відповідно до порядку, визначеного в розділі II Правил організації статистичної звітності.

При цьому, пунктом 5 розділу I Правил №120 встановлено, що ці Правила є обов`язковими для виконання всіма респондентами (постачальниками статистичної звітності).

Відповідно до пункту 14 додатка до Правил №140 небанківські установи - СПФМ мають подавати до Національного банку України інформацію з питань організації внутрішньої системи фінансового моніторингу за файлом 2HX не пізніше 11 робочого дня квітня за період із 01 жовтня минулого року до 31 березня поточного року та не пізніше 11 робочого дня жовтня за період із 01 квітня до 30 вересня поточного року.

Згідно з пунктом 16 розділу II Правил №140 перевірка даних статистичної звітності на відповідність вимогам, установленим Національним банком, порядок заміни файлів, виправлення помилок здійснюються відповідно до положень розділу VI Правил організації статистичної звітності.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 12.10.2023 подано до Національного банку України файл 2НХ зі звітною датою 01.10.2023.

Листом від 07.11.2023 №11/07-01 ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» звернулося до Національного банку для надання дозволу на внесення змін до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023 у зв`язку з технічними збоєм при поданні.

Листом від 09.11.2023 №31-0006/83098 Національний банк України повідомив ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» про надання дозволу установі до 13.11.2023 на внесення змін до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023.

10.11.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» подало до Національного банку України зміни до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023.

Листом від 06.12.2023 №061223-1 ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» звернулося до Національного банку України для надання дозволу на внесення змін до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023 у зв`язку з виявленими неточностями в інформації (статистичній звітності) файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023.

Листом від 07.12.2023 №31-0006/90400 Національний банк України повідомив ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» про надання дозволу установі до 11.12.2023 на внесення змін до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023.

Зміни до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023 у строк до 11.12.2023 до Національного банку України не надходили. Доказів зворотного позивачем до суду не надано.

Листом від 18.12.2023 №25-0015/93113 Національний банк України звернуся до ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» про надання пояснень щодо неподання останнім файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023.

Листом від 18.12.2023 №181223-1 ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» звернулося до Національного банку України для надання дозволу на внесення змін до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023 у зв`язку з неотриманням станом на 11.12.2023 Національним банком України файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023.

Листом від 19.12.2023 №31-0006/93550 Національний банк України повідомив ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» про надання дозволу установі до 21.12.2023 на внесення змін до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023.

19.12.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» подало до Національного банку України зміни до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023.

За твердженнями позивача, зміни до файлу 2НХ, подані ним до Національного банку України 19.12.2023 є такими, що подані у межах наданого відповідачем строку, а саме відповідно до строку, вказаного у листі Національного банку України від 19.12.2023 №31-0006/93550, в якому надано дозвіл на подання змін до звітного файлу 2НХ із звітною датою 01.10.2023 до 21.12.2023.

За твердженням відповідача, подання змін до файлу 2НХ позивачем 19.12.2023 із звітною датою 01.10.2023 є порушенням строків, визначених пунктом 16 розділу II Правил №140, оскільки жодна з норм пунктів 16 Правил №140, а також пунктів 41, 42 розділу VI та колонки 6 додатка 5 до Правил №120 не передбачає можливості встановлення інших строків заміни звітних файлів. На думку відповідача, зміни до файлу 2НХ мали бути подані позивачем до Національного банку України до 19.10.2023. Відповідач вказує, що Національний банк України має право встановлювати інші строки та порядок подання статистичної звітності, однак це не охоплює питання встановлення іншого строку для заміни файлів, оскільки такий чітко встановлений приписами Правил №120.

Надаючи оцінку вказаним доводам сторін, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 5 розділу II Правил №140 респонденти складають та подають до Національного банку України статистичну звітність за файлами, перелік, періодичність і строки подання яких наведено в додатку до Правил №140.

Отже, вимоги пункти 5 розділу II Правил №140 регулюють питання подання файлів статистичної звітності.

Водночас, у додатку до Правил №140, на який міститься посилання у пункті 5 розділу II Правил №140, міститься таблиця «Перелік, періодичність і строки подання файлів із показниками статистичної звітності до Національного банку України в умовах особливого періоду» з колонкою «Строк (час) подання файлів», натомість колонка «Строк (час) заміни файлів» відсутня.

За приписами пункту 16 розділу II Правил №140 перевірка даних статистичної звітності на відповідність вимогам, установленим Національним банком, порядок заміни файлів, виправлення помилок здійснюються відповідно до положень розділу VI Правил організації статистичної звітності.

За приписами пунктів 41, 42 розділу VI Правил №120 Національний банк має право надати дозвіл на внесення змін до даних статистичної звітності з урахуванням відповідних пояснень та обґрунтувань, наданих респондентом (постачальником статистичної звітності), у разі виявлення Національним банком або респондентом (постачальником статистичної звітності) помилок у даних статистичної звітності.

Унесення змін до даних статистичної звітності з відповідною заміною файлів на підставі отриманого дозволу Національного банку здійснюється у строк, установлений у колонці 6 додатка 5 до цих Правил.

При цьому, у додатку 5 Правил №120 «Інформація про файли з показниками статистичної звітності, що подаються до Національного банку України» містяться окремі колонки:

- колонка 5 «Строк (час) подання файлів»;

- колонка 6 «Строк (час) унесення змін»;

Відповідно до колонки 6 додатка 5 до Правил "№120 строк унесення змін до показників Файлу 2HX для небанківських установ-СПФМ - не пізніше 14 робочого дня квітня за період із 01 жовтня минулого року до 31 березня поточного року та не пізніше 14 робочого дня жовтня за період із 01 квітня до 30 вересня поточного року, до 17.00.

Водночас, відповідно до пункту 45 Правил №120 подання респондентами (постачальниками статистичної звітності) даних статистичної звітності після строку, встановленого в колонці 5 додатка 5 до цих Правил, а також унесення змін до даних статистичної звітності після строку, встановленого в колонці 6 додатка 5 до цих Правил, є несвоєчасним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує правомірність подання 19.12.2023 змін до файлу 2НХ зі звітною датою 01.10.2023 тим, що зробив це в межах строку, встановленого відповідачем, та посилаючись на загальні положення Правил №140, які в пункті 5 розділу II відсилають до додатку з таблицею строків подання звітності. Водночас, додаток до Правил №140 не містить окремої інформації щодо строків заміни файлів, а лише щодо строків їх первинного подання.

У цьому контексті колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що позиція позивача є помилковою, оскільки Правила №140 у пункті 16 розділу II прямо визначають, що порядок заміни звітних файлів та виправлення помилок здійснюється відповідно до положень розділу VI Правил №120.

Вищенаведені положення пунктів 41, 42 розділу VI Правил №120 встановлюють, що заміна файлів з показниками статистичної звітності можлива виключно на підставі дозволу Національного банку України та за умови подання відповідних обґрунтувань і пояснень. При цьому строк заміни таких файлів визначено в колонці 6 додатка 5 до Правил №120.

Відповідно до колонки 6 додатка 5 до Правил №120, строк унесення змін до показників файлу 2НХ для небанківських установ-СПФМ щодо періоду з 01 квітня до 30 вересня поточного року (а саме такий період охоплює звітна дата 01.10.2023) становить не пізніше 14 робочого дня жовтня поточного року до 17:00. Таким чином, граничною датою заміни файлу для звітного періоду, що закінчився 30.09.2023, є 19 жовтня 2023 року.

Відтак, на думку суду, подання змін позивачем 19.12.2023 відбулося після встановленого строку, що прямо суперечить вимогам колонки 6 додатка 5 до Правил №120 та пункту 45 цих Правил, відповідно до якого унесення змін до даних статистичної звітності після строку, встановленого у колонці 6 додатка 5, є несвоєчасним.

Крім того, суд звертає увагу, що Національний банк України як регулятор у сфері подання статистичної звітності має право встановлювати інший порядок та інші строки подання файлів із показниками статистичної звітності в особливий період. Водночас встановлення інших строків для заміни поданих звітних файлів у межах регуляторної компетенції відповідача не передбачено ані пунктом 16 Правил №140, ані пунктами 41, 42, 45 Правил №120.

Відповідно, суд дійшов висновку, що подання позивачем 19.12.2023 змін до файлу 2НХ із звітною датою 01.10.2023 свідчить про порушення останнім строків, визначених нормативними актами Національного банку України, та не може вважатися своєчасним у розумінні чинного регулювання.

Щодо доводів позивача про недотримання відповідачем шестимісячного строку, встановленого законодавством, зокрема статтею 32 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», для застосування заходів впливу у разі невиконання (неналежного виконання) суб`єктом первинного фінансового моніторингу вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення суд зазначає наступне.

Дослідивши матеріали справи, зокрема положення чинного законодавства та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо порушення відповідачем строку для застосування заходів впливу, встановленого законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 32 Закону № 361-IX заходи впливу за порушення вимог законодавства у сфері фінансового моніторингу можуть бути застосовані не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення такого порушення.

Згідно з пунктом 8 розділу I Положення про застосування Національним банком України заходів впливу до установ за порушення законодавства з питань фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2020 № 106, днем виявлення порушення вважається дата складання акта за результатами безвиїзного нагляду або перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, акт за результатами безвиїзного нагляду з питань фінансового моніторингу та валютного нагляду, складений Департаментом фінансового моніторингу Національного банку України, в якому зафіксовано виявлені порушення, був складений 17.05.2024, а рішення про застосування заходу впливу було прийняте 28.06.2024, тобто з дотриманням шестимісячного строку, передбаченого чинним законодавством.

Посилання позивача на лист Національного банку України від 18.12.2023 № 25-0015/93113 як на доказ того, що порушення було виявлено ще у грудні 2023 року, є юридично хибним. Вказаний лист містив лише запит щодо надання пояснень та не може розцінюватися як встановлення факту порушення. Відповідно до вимог спеціального законодавства, юридичне значення як дата виявлення порушення має виключно дата складання відповідного акта за результатами нагляду.

Таким чином, доводи позивача щодо порушення строків є безпідставними та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Зважаючи на встановлені обставини справи та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що наведені позивачем доводи не спростовують висновків Національного банку України про наявність підстав для застосування до ТОВ «Фінансова компанія «Вікторія» заходів впливу, як і не дають підстав вважати, що допущене порушення було наслідком протиправних дій самого відповідача.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, обираючи вид заходу впливу, Комітет з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг зважив на характер допущеного порушення у зв`язку з чим вважав за доцільне застосувати до позивача захід впливу у вигляді письмового застереження, який є найбільш м`яким серед передбачених статтею 32 Закону України № 361-IX.

За наведених обставин суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення, а відтак - про відсутність правових підстав для його скасування.

Водночас, беручи до уваги зазначене, суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1)чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2)чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення відповідає критеріям, наведеним у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. Відповідач доказів понесення ним судових витрат не надав.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вікторія» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуюча суддя Діска А.Б.

Судді: Жукова Є.О.

Кочанова П.В.