Справа № 320/31053/25
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

23 червня 2025 року м. Київ Справа № 320/31053/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши матеріали позовної заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради, третя особа Департамент територіального контролю міста Києва, про визнання бездіяльності протиправною,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з позовом до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради, третя особа Департамент територіального контролю міста Києва, у якому просить суд:

- визнати бездіяльність Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА) щодо не вчинення дії по пролонгації Договорів № 09090-25/29, № 09086-25/29, № 09087-25/29 та № 09089-25/29 щодо участі в утриманні об`єкта благоустрою, укладених з ФОП ОСОБА_1 , протиправною та зобов`язати Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА) пролонгувати дію Договорів № 09090-25/29, № 09086-25/29, № 09087-25/29 та № 09089-25/29 щодо участі в утриманні об`єкта благоустрою, укладених з ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, окрім іншого, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Вирішуючи питання про те, чи належить вказаний позов розглядати за правилами адміністративного судочинства, слід звернути увагу на наступне.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 4 цього Кодексу адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; а публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 цього ж Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб, а також органів, яким законом надане право на представництво інтересів інших осіб, з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

У постанові від 21 травня 2020 року у справі №826/16196/18 Верховний Суд зазначив, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що предметом спору у цій справі є бездіяльність Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради щодо пролонгації дії договорів № 09090-25/29, № 09086-25/29, № 09087-25/29 та № 09089-25/29 предметом яких є оплата позивачем пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою на території якого розташована тимчасова споруда (павільйон, площею 30,00 кв.м.) функціональне використання якої продаж продуктів та товарів широкого вжитку.

Наявність свого порушеного права позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов пункту 6.3. Договорів № 09090-25/29, № 09086-25/29, № 09087-25/29 та № 09089-25/29 від 16.11.2024 він має право на пролонгацію їх дії, враховуючи, що ним подано відповідні заяви щодо участі в утриманні об`єкта благоустрою до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради, та Департаменту територіального контролю міста Києва, відповідь на які позивач не отримав.

При цьому, розуміючи можливість здійснення Департаментом територіального контролю міста Києва дій по демонтажу тимчасових споруд, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права шляхом подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, є підстави стверджувати, що суть спірних правовідносин у даній справі зводиться до бажання позивача на реалізацію права щодо пролонгації терміну дії договорів для продовження здійснення господарської діяльності з продажу продуктів та товарів широкого вжитку.

Зазначене вказує на те, що оцінка предмету спору у цій справі не має публічно-правового характеру, а відповідно цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів. Вирішення цієї справи адміністративним судом та визнання протиправною бездіяльності відповідача з підстав не вчинення дій щодо пролонгації терміну дії договорів не дозволить остаточно вирішити спір між позивачем та Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради і тим самим виконати основне завдання судочинства. При вирішенні цієї справи перед судом обов`язково постане питання правомірності юридичних фактів, на підставі яких виник спір між сторонами.

Оскільки позовні вимоги позивача спрямовані на пролонгацію терміну дії договорів, то очевидною є наявність спору приватноправового характеру.

Існування спору в межах цивільно-правових правовідносин (спір про право) виключає можливість розгляду справи за правилами адміністративного судочинства.

У постанові від 16 грудня 2019 року у справі № 826/823/17 Верховний Суд дійшов висновків, що "спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Як вбачається з матеріалів даної справи, спір фактично зводиться до того, що закінчення строку дії договору призведе до виникнення у позивача низки проблем та питань, зокрема щодо правомірності розміщення та володіння позивачем тимчасової споруди, та можливість здійснення у ній господарської діяльності. Відтак, цей спір безпосередньо не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку саме органів державної влади, які у даній справі мають дуальну форму, та діють, у тому числі, в приватно правових відносинах, в частині, що стосується виконання умов договорів, що виключає можливість розгляду даного спору у порядку адміністративного судочинства".

Суд наголошує на тому, що критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Зокрема, одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин.

Як зазначалось вище, виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, предметом спору у цій справі є визнання права за позивачем на продовження терміну дії господарських договорів про пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою, що у свою чергу, свідчить про належність даного спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту спірних правовідносин сторін, які виникли на підставі договорів про пайову участь в утриманні об`єкта благоустрою.

Таким чином, враховуючи викладене, спір у даній справі не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, з наведених вище мотивів у відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

На виконання вимог п. 6 ст. 170 КАС України суд роз`яснює позивачу, що спір належить до господарської юрисдикції.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 243, 248, 256, 295 КАС України, суддя.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради, третя особа Департамент територіального контролю міста Києва, про визнання бездіяльності протиправною.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею.

Суддя Войтович І. І.