Справа № 260/723/25
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючий суддя у першій інстанції: Дору Ю.Ю.

23 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/723/25 пров. № А/857/13186/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі № 260/723/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2025р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період починаючи: 28.11.2015р. - 01.03.2018р. з урахуванням базового місяця - січень 2008 року та за період починаючи: 02.03.2018р. - 02.03.2022р. з урахуванням базового місяця - березень 2018 року, яка передбачена Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991р. № 1282-ХІІ. Закону України від 06.02.2003р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 із застосуванням щомісячної фіксованої різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р.; Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком № 1 до Постанови № 1294.

- визнати протиправними дії щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період починаючи з 02.03.2022р. - 21.06.2024р. з урахуванням базового місяця - березень 2018 року, яка передбачена Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991р. № 1282-Х11. Закону України від 06.02.2003р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078 із застосуванням щомісячної фіксованої різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком № 1 до Постанови № 1294.

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з починаючи: 28.11.2015р. - 01.03.2018р. з урахуванням базового місяця - січень 2008 року та за період починаючи з 02.03.2018р. - 02.03.2022р. з урахуванням базового місяця - березень 2018 року, яка передбачена Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991р. № 1282-ХІІ, Закону України від 06.02.2003р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078 із застосуванням щомісячної фіксованої різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р., Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком № 1 до Постанови № 1294 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 02.03.2022р. - 21.06.2024р. з урахуванням базового місяця - березень 2018 року, яка передбачена Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991р. № 1282-ХІ1. Закону України від 06.02.2003р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. № 1078 із застосуванням щомісячної фіксованої різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення відповідно до п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003р., Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені Додатком № 1 до Постанови № 1294 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.03.2025р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неврахування січня 2008 року як місяця підвищення доходу під час нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період: 28 листопада 2015 року - 28 лютого 2018 року включно.

Одночасно, суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період: 28 листопада 2015 року - 28 лютого 2018 року включно з урахуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Крім того, суд визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на отримання індексації-різниці за періоди з 01 березня 2018 року - 01 березня 2022 року включно відповідно до абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

При цьому, суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексації-різниці за періоди з 01 березня 2018 року - 01 березня 2022 року включно відповідно до абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Також, суд визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на отримання індексації-різниці за періоди з 02 березня 2022 року - 31 грудня 2022 року включно та з 01 січня 2024 року - 20 червня 2024 року включно відповідно до абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Одночасно, суд зобов`язав військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексації-різниці за періоди з 02 березня 2022 року - 31 грудня 2022 року включно та з 01 січня 2024 року- 20 червня 2024 року включно відповідно до абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

У задоволенні інших позовних вимог суд відмовив.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, апелянт Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.03.2025р. скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Також апеляційну скаргу подав апелянт, ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині задоволених позовних вимог що стосуються саме скаржника в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24.03.2025р. скасувати та прийняти нову постанову в цій частині позовних вимог, якою в позові відмовити.

ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарг, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно відомостей з витягу послужного списку особово-пенсійної справи ОСОБА_1 від 24.01.2025 №11/1/903 позивач у період з 28.11.2015р. - 02.03.2022р. проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_3 , а у період з 02.03.2022р- 21.06.2024р проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

21.06.2024р Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 183 ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу частини.

13.12.2024р ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо надання інформації про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення за період починаючи з 28.11.2015 по 01.03.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року та за період починаючи з 02.03.2018 по 02.03.2022 з урахуванням базового місяця - березень 2018 року.

Також, 13.12.2024р позивач звернувся з письмовою заявою до військової частини НОМЕР_1 щодо надання відомостей про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення за період починаючи 02.03.2022 по 21.06.2024 з урахуванням базового місяця - березень 2018 року.

Із змісту відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.01.2025 №11/2/592 видно, що за період з листопада 2015 по листопад 2018 нарахована індексація грошового забезпечення становить 0 (нуль) грн. 00 коп. при цьому і з врахуванням базового місяця грудень 2015, березень 2018 року та за період з грудня 2018 року по лютий 2022 року індексація грошового забезпечення нарахована з урахуванням базового місяця березень 2018 року.

07.01.2025 позивач отримав довідку від 01.01.2025 року за №1471/6 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 , з якої стало відомо, що індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалась за період з 01.01.2023 по червень 2024 року включно.

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991р. №2011-XII визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

У ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що до складу грошового забезпечення входять:

-посадовий оклад, оклад за військовим званням;

-щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

-одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Вказані положення ч.3 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей кореспондуються із приписами ч.1 ст.2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991р. №1282-ХІІ, згідно яких індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

ст.4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

ч.2 ст.5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

За правилами ч.6 вказаної статті Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших видів соціальної допомоги проводиться відповідно за рахунок фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також за рахунок коштів Державного бюджету України..

ч.1 ст.9 Закону України Про індексацію грошових доходів населення передбачено, що індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Положення вказаного Закону кореспондуються із приписами Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078.

В ст.18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000р. №2017-III видно, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Слід враховувати, що відповідно до положень п.п. 2, 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових ( далі Постанова 1078).

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи.

Початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця.

При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

В п.10-2 Порядку від 17.07.2003р. №1078 видно, що для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Постановою Кабінету Міністрів України Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 07.11.2007р. №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до п.13 вказана постанова набрала чинності з 01 січня 2008 року.

З січня 2008 року - 28 лютого 2018 року посадовий оклад за посадою позивача не змінювався.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017р. №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.

Тобто, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період: 28.11.2015р. - 28.02.2018р.

Таким чином, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 28.11.2015 року по 28.02.2018 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі №420/3593/20, від 12 травня 2022 року у справах №200/7006/21 та №580/3335/21, у яких Верховним Судом роз`яснено пункти 2, 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у згаданих справах та зазначено, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Таким чином, місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Зміна посадових окладів з урахуванням періоду проходження військової служби позивача відбулась 01 січня 2008 року згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині позовних вимог, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Стосовно наявності у позивача права на отримання індексації-різниці, колегія суддів звертає увагу на таке.

В абз.3,5 ст.5 Порядку №1078 видно, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру. Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, тому абз.6 п.5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

У постанові від 20.04.2023р. у справі №320/8554/21 Верховний Суд зробив правовий висновок, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці.

Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Системний аналіз п.1, абз.4, 6 п.5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абз.3, 4, 6 п.5 Порядку №1078, суд дійшов висновку, що повноваження відповідачів щодо виплати цієї суми не є дискреційними. Своєю чергою, обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.

З урахуванням того факту, що 01.03.2018р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила п.5, п.10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абз.3, 4 Порядку №1078 дають суду підстави вважати, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якій сумі.

Згідно даними щодо нарахування індексації грошового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 судом першої інстанції вірно встановлено, що нарахування індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року - лютий 2022 року індексація грошового забезпечення нараховувалась позивачу із врахуванням березня 2018 року.

Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що за період з 02 березня 2022 - грудень 2022 індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року перевищив поріг індексації лише наприкінці 2018 року і становив 3,7%. Відповідно до чинних нормативно - правових актів військовою частиною НОМЕР_1 протягом 2022 року здійснювалося нарахування та виплата індексація грошового забезпечення позивача відповідно до матеріалів, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 в лютому - березні 2022 року. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022р. №2710-IX зупинено на 2023 рік дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

ст.39 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023р. №3460-IX встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024.

Мінсоцполітики листом від 04.01.2024р. №2/0/214-24 надав роз`яснення, що на 2023 рік індексацію зупинено, обчислення індексу споживчих цін (ІПЦ) для проведення подальшої індексації здійснюється з початку 2024 року. Індекс інфляції за 2024 рік такий: січень - 100,4%; лютий - 100,3%; березень - 100,5%; квітень - 100,2%; травень -100,6%; червень - 102,2%; індекс інфляції у червні 2024 року не перевищив 103%, у військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження служби у військовій частині з січня 2023 по червень 2024, виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовцям у 2024 році почалася з серпня 2024 року.

З огляду на абз.4 п.5 Порядку №1078, позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Отже, для застосування вищенаведених положень Порядку №1078 та встановлення наявності/відсутності у позивача права на індексацію-різницю, враховуючи висновки Верховного Суду у постановах від 23.03.2023р. у справі №400/3826/21, від 29.03.2023р. у справі №380/5493/21, від 06.04.2023р. у справі №420/11424/21, суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б). Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року. В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення другого абзацу п`ятого пункт 5 Порядку №1078). Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку №1078). Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), тому це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

З метою визначення у позивача права на індексацію-різницю, суд на підставі довідки щодо нарахованого грошового забезпечення встановив, що грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року становить 10866,00 грн, а за березень 2018 року 11408,18 грн.

Таким чином, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 542,18 грн.

Визначаючи суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків), позивач взяв за основу величину приросту індексу споживчих цін 253,3%, правильність чого підтверджується листом Мінсоцполітики від 28.09.2021 №5211/0/290-21/51.

У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн.

Відповідно до абз.5 п.4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділена на 100%, тобто, 1762,00 грн. * 253,30% / 100% = 4463,15 грн.

Тобто, сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року становить 4463,15 грн.

Отже, розмір підвищення доходу (А) 542,18 грн. є меншим від суми можливої індексації в березні 2018 року (Б) = 4463,15 грн, а різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А) дорівнює: 3920,97 грн (4463,15 грн - 542,18 грн).

Таким чином, відповідачі зобов`язані нараховувати та виплатити позивачу індексацію-різницю в розмірі 3920,97 грн. щомісячно, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позов в частині вимог про зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення за період із 01.03.2018р. - 31.12.2022р. включно у розмірі 3920,97 грн. на місяць підлягають до задоволення.

Стосовно нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023р. - 21.06.2024р., колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України Про державний бюджет на 2023 рік від 3 листопада 2022 року № 2710-IX, зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Зазначена норма набрала законної сили відповідно до п.1 Прикінцевих положень з 1 січня 2023 року.

Вказана норма Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" є чинною та неконституційною не визнавалася.

Тому, у відповідача відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення протягом 2023 року.

Разом з тим, ст.39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09 листопада 2023 року № 3460-IX визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01 січня 2024 року.

Таким чином, у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлюється.

Відповідно до Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, що публікується Держстатом не пізніше 10 числа кожного місяця.

Зважаючи на це, у ОСОБА_1 виникло право на виплату індексації грошового забезпечення з 01.01.2024р. - 20.06.2024р. включно, оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №183 від 21.06.2024р. позивач виключений зі списків особового складу з 21.06.2024р.

Стосовно нарахування та виплатити індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, суд апеляційної інстанції наголошує на такому.

Відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. №44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

ст.1, ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення» передбачено, що встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення необхідно проводити з урахуванням п.2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004р. № 44.

Стосовно доводів апелянта про пропуск позивачем строків звернення до суду із даним позовом суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на таке.

ч.1, ч.2 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тому, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізналася» та «повинна була дізнатись».

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів).

При цьому, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.05.2021р. в справі №380/2355/20.

Суд звертає увагу, що предметом позову є поведінка відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення з 01.12.2015р. - 28.02.2018р. під час проходження позивачем військової служби з підстав її протиправності.

ч.1, ч.2 ст.233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст.116).

Як видно з матеріалів справи, про суми виплаченого грошового забезпечення позивач дізнався з відповіді відповідачів на його заяви, зокрема від 16.01.2025р. №11/2/592 наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 та від 01.01.2025р. №1471/6 наданої військовою частиною НОМЕР_1 .

Отже, позивач дізнався про порушене право щодо виплати грошового забезпечення з моменту отримання вказаних листів від 01.01.2025р. та від 16.01.2025р. та звернувся до суду з позовною заявою 30.01.2025р. Тобто, в межах встановленого ст.233 КЗпП України тримісячного строку з дня одержання ним письмового повідомлення про нараховані та виплачені йому при звільненні суми.

ч.1 ст.308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З роз`яснень, які наведені в п.13.1 Постанови Пленуму ВАС України №7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», видно, що у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову оскільки суб`єкти владних повноважень в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України діяли не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційних скарг фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції. В іншій частині судове рішення не оскаржується.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 березня 2025 року у справі № 260/723/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель