Справа № 420/628/25
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/628/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" із розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини в період з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р., з 20.09.2024 р. по 03.10.2024 р., з 04.10.2024 р. по 03.11.2024 р. та 100000 гривень пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення таких заходів за грудень 2024 року з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми військовослужбовцю ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" із розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини в період з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р., з 20.09.2024 р. по 03.10.2024 р., з 04.10.2024 р. по 03.11.2024 р. та 100000 гривень пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення таких заходів за грудень 2024 року з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є солдатом військової частини НОМЕР_1 за контрактом та 29.03.2024 р. під час безпосередньої участі у діях та здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, стримування збройної агресії російської федерації, виконуючи обов`язки військової служби із захисту Батьківщини, отримав поранення. Починаючи з 30.03.2024 р. по 11.04.204 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні. Крім того, в період з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р. та з 20.09.2024 р. по 03.10.2024 р. позивач перебував на реабілітації в стаціонарі лікувальних установ з метою забезпечення допоміжним засобом реабілітації - гомілковим протезом. З огляду на вказане, відповідач відповідно до приписів розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260 та відповідно до Постанови № 168 був зобов`язаний виплачувати позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні. Всупереч цьому, за весь період лікування відповідач нарахував та виплатив позивачу додаткову винагороду у розмірі 90601,11 грн. Позивач вважає свої права порушеними, а бездіяльність відповідача протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 10.01.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

23.01.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що протягом спірного періоду: з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р., з 20.09.2024 р. по 03.10.2024 р., з 04.10.2024 р. по 03.11.2024 р., законодавством вимагалось для включення до наказів командира про виплату до додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн. у разі поранення першочергово наступні фактори: перебування на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням пов`язаним із захистом Батьківщини; перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Разом з тим, в період з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р. позивач відвідував Спеціалізовану ортопедичну фірму Orto-Pes, що не є перебуванням на стаціонарному лікуванні. Також зазначає, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2024 р. №297, солдат ОСОБА_2 самовільно залишив військову частину 25.09.2024 р. Надалі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.10.2024 р. №305, позивач 09.10.2024 р. повернувся із самовільного залишення частини. Дані накази є діючими та не оскаржувалися позивачем, у зв`язку із чим останнього правомірно позбавлено додаткової винагороди за весь повний місяць жовтень 2024 року, так як до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, за період, включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира. Таким чином, право на грошове забезпечення позивач має лише з листопада 2024 року.

27.01.2025 р. позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти доводів та аргументів, викладених у відзиві. Зокрема, щодо періоду з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р. позивач наголошує, що має право на виплати протягом усього періоду лікування після тяжкої травми, пов`язаної з захистом Батьківщини, адже останнє передбачає реабілітацію, додаткове лікування, протезування. Також зазначає, що військово-лікарською комісією 24.09.2024 р. встановлено тяжкість травми позивача та необхідність протезування, про що позивач в телефонному режимі повідомив відповідача. Позивач вказує, що накази про самовільне залишення позивачем частини в цей період зроблені заднім числом, щоб не здійснювати відповідні виплати, оскільки позивач з останніми не ознайомлений, до його відома не доводились, про своє місцезнаходження позивач повідомляв відповідача, та завжди був на зв`язку. Законність та обґрунтованість перебування на стаціонарному лікуванні підтверджується відповідною випискою.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило заяв про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Республіки Грузія та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09.01.2024 р. № 7-РС прийнятий на військову службу солдатом за контрактом, військова професія - штурмовик, посада - вогнеметник 3 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.01.2024 р. № 12 солдата ОСОБА_1 з 09.01.2024 р. зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення військової частини з 10.01.2024 р. і наказано вважати таким, що з 09.02.2024 р. справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2730 гривень на місяць, ШПК- "солдат".

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2024 р. № 1283п 29.03.2024 р. під час виконання бойового завдання в районі західної околиці н.п. Озарянівка Бахмутського району Донецької області противник здійснив мінометний обстріл по ВОП, в результаті чого позивач отримав множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення обох нижніх кінцівок правої верхньої кінцівки та живота, повну ампутацію передньої частини правої ступні. Поранення отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. Поранення не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5050, виданої КП "Дніпропетровська обласна лікарня імені І.І. Мечникова" позивач у період з 30.03.2024 р. по 10.04.2024 р. перебував на стаціонарному лікуванні.

06.04.2024 р. КП "Дніпропетровська обласна лікарня імені І.І. Мечникова" видано висновок про необхідність направлення особи із складових сил оборони або сил безпеки, постраждалої у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та лікування за кордон. Згідно останнього, відповідно до НК 025:2021 "Класифікатор хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я" Т 06.8 Y 36.2. МВТ (29.03.2024 р.) позивач отримав травми у вигляді закритої ЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравму, посттравматичну перфорацію обох барабанних перетинок, стороннє тіло кон`юнктив правового ока, травматичну ампутацію правої стопи на рівні суглобу Шопару, вогнепальні поранення правої верхньої кінцівки, ВОСП обох нижніх кінцівок. 30.03.2024 р. позивачу здійснили реампутацію правої нижньої кінцівки на рівні середньої третини гомілки. У зв`язку із наведеним, необхідне направлення особи із складових сил оборони або сил безпеки, постраждалої у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та лікування за кордон.

Згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого Військово-медичного клінічного центру Західного регіону № 4854, позивач у період з 11.04.2024 р. по 17.04.2024 р. перебував на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до довідки Спеціалізованої ортопедичної фірму Orto-Pes від 20.08.2024 р. позивач в період з 16.05.2025 р. по 25.07.2024 р. відвідував вказану фірму для зняття мірок, коригування та підбору протезу гомілки, а 25.07.2025 р. отримав протез гомілки орто-блок.

Як вбачається із довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 24.09.2024 р. № 2162 позивач за наслідками мінно-вибухової травми 29.03.2024 р. отримав тяжку травму, пов`язану із захистом Батьківщини та потребує протезування.

30.09.2024 р. військовою частиною НОМЕР_2 сформовано висновок про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації) № 100, за яким позивачу призначено допоміжний реабілітаційний засіб - протез гомілковий модульний із вкладишем із силіконової композиції 4 мобільності підвищеної функціональності, а також протез гомілковий для купання 1,2,3 мобільності із вкладишами із силіконової або гелевої композиції для кукс нижніх кінцівок із тканинним покриттям.

За довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 від 03.10.2024 р. № 2259 позивач за наслідками мінно-вибухової травми 29.03.2024 р. отримав тяжку травму, пов`язану із захистом Батьківщини та потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 30 днів.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3143 військової частини НОМЕР_2 , позивач у період з 20.09.2024 р. по 03.10.2024 р. перебував на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до витягу з банківського рахунку позивача за період з 12.04.2024 р. по 12.09.2024 р. позивач отримував від відповідача наступне грошове забезпечення: 12.04.2024 р. - 20249,43 грн.; 22.04.2024 р. - 90601,11 грн.; 14.05.2024 р. - 20249,43 грн.; 14.06.2024 р. - 20249,43 грн.; 12.07.2024 р. - 20249,43 грн.; 14.08.2024 р. - 20249,43 грн.; 12.09.2024 р. - 20362,77 грн.

Згідно картки особового рахунку військовослужбовця № 16 за 01.2024 р./12.2024 р. позивачу у квітні 2024 року нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 90322,28 грн.

За наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.10.2024 р. № 297 солдата ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини, що вибув на військово-лікарську комісію до Національного військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь", 20.09.2024 р. та закінчив проходження військово-лікарської комісії 24.09.2024 р., вважати таким, що самовільно залишив військову частину 25.09.2024 р.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.10.2024 р. № 305 солдата ОСОБА_1 наказано вважати таким, що прибув до оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та приступив до виконання службових обов`язків із самовільного залишення частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.10.2024 р. № 307 солдата ОСОБА_1 наказано вважати таким, що вибув із оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " у щорічну основну відпустку з 12 по 28 жовтня 2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.10.2024 р. № 326 солдата ОСОБА_1 наказано вважати таким, що прибув до оперативно-тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та приступив до виконання службових обов`язків зі щорічної основної відпустки.

20.11.2024 р. позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив надати довідку про доходи з весь період служби з моменту укладення контракту по дату звернення з рапортом.

Крім того, 20.11.2024 р. позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом, в якому просив передати відповідні накази до фінансового відділу військової частини та організувати виплату позивачу збільшеної додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. за період лікування пропорційно дням перебування на лікуванні з 30.03.2024 р. по 20.11.2024 р., а також просив передати відповідні накази до фінансового відділу військової частини та організувати виплату позивачу грошового забезпечення за період 30.03.2024 р. по 20.11.2024 р.

Станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач не здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, за період з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р., з 20.09.2024 р. по 03.10.2024 р., з 04.10.2024 р. по 03.11.2024 р. та 100000 грн. пропорційно дням безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення таких заходів.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.20 ч.1 ст.106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 р. № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Згідно ч.ч.2, 3, 6, 9, 12 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Військовий обов`язок не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні. У випадках, передбачених законом, іноземці та особи без громадянства (у тому числі звільнені з полону до завершення бойових дій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України), які на законних підставах перебувають на території України (далі - іноземці та особи без громадянства), можуть у добровільному порядку (за контрактом) проходити військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Кожен громадянин України, вперше вступаючи на військову службу до Збройних Сил України, інших військових формувань, особисто складає Військову присягу на вірність Українському народу і скріплює її власноручним підписом. Іноземець або особа без громадянства, який (яка) вперше приймається на військову службу до Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту або Національної гвардії України, бере офіційне зобов`язання неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати обов`язки військової служби.

Відповідно до приписів ст.21-1 Закону № 2232-ХІІ іноземці та особи без громадянства можуть бути прийняті на військову службу за контрактом до Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

На військову службу за контрактом приймаються раніше не судимі іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах і відповідають таким вимогам проходження військової служби: мають вік, передбачений статтею 22 цього Закону; пройшли спеціальну перевірку іноземців та осіб без громадянства (далі - спеціальна перевірка іноземців); придатні до військової служби за станом здоров`я; пройшли професійно-психологічний відбір; мають достатній рівень фізичної підготовки.

Для прийняття на військову службу іноземці та особи без громадянства звертаються до Центру рекрутингу іноземців та осіб без громадянства, центрів рекрутингу, центрів надання адміністративних послуг, центрів зайнятості, територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем їх проживання чи тимчасового перебування або безпосередньо до військової частини, в якій вони мають бажання проходити службу за контрактом.

Після розгляду звернень (заяв) іноземців та осіб без громадянства у центрах рекрутингу, центрах надання адміністративних послуг, центрах зайнятості, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, військових частинах зазначені особи, крім тих, які приймаються на військову службу за контрактом до розвідувального органу Міністерства оборони України, направляються до Центру рекрутингу іноземців та осіб без громадянства для проходження спеціальної перевірки іноземців.

Відбір та спеціальна перевірка іноземців та осіб без громадянства для прийняття їх на військову службу за контрактом до розвідувального органу Міністерства оборони України проводяться у встановленому цим органом порядку.

Статтею 21-3 передбачено, що розмір грошового забезпечення іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України, визначається на рівні, встановленому для військовослужбовців - громадян України, які проходять службу за контрактом.

Матеріалами адміністративної справи підтверджено, що позивач є громадянином Республіки Грузія, який з 09.01.2024 р. проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 за контрактом на посаді солдата - вогнеметника 3 вогнеметного відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту.

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон №2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 р. прийнято постанову № 168 (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), відповідно до пункту 1-1 якої, військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з абз.4 п.1-2 Постанови № 168 відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Зазначеними нормами законодавства України встановлено, що у разі отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі до 100000 гривень. При цьому, обов`язковими умовами для виплати такої додаткової винагороди є безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебування в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів та наявність наказу командира щодо виплати.

При цьому Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 р. за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 р. № 44 затверджено зміни до Положення № 260 та внесено до цього Положення новий розділ XXXIV (Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану).

Згідно з п.п.9, 10 розділу XXXIV Положення № 260 (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Абзацом 4 пункту 11 розділу XXXIV Положення № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Пунктом 12 розділу XXXIV Положення № 260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 р. за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Тобто, норми Постанови № 168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2024 р. у справі № 520/16191/23, від 27.11.2024 р. у справі № 380/20587/23.

Отже, військовослужбовці Збройних Сил за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене Постановою № 704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 р., яка може становити до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою ж для виплати вказаної додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, військовослужбовцям, які перебувають у відпустці для лікування після отриманого поранення (контузії, травми або каліцтва), за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення № 402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем, а також висновок (постанова) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, згідно з яким отримане військовослужбовцем поранення кваліфікується як тяжке. Вказані документи, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.

Таким чином, нормами Постанови № 168 та Порядку № 260 встановлено дві умови, необхідні для виплати додаткової винагороди, а саме:

1) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;

2) ступінь важкості такого поранення має бути визначений як "тяжке поранення";

Главою 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 р. №1109/15800 (далі - Положення № 402), визначено порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та осіб, звільнених з військової служби, зі службою у Збройних Силах України.

Так, згідно з п.п.21.1, 21.2 гл.21 розділу ІІ Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Відповідно до пп."а", "б" п.21.5 гл.21 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни, при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України. Постанова ВЛК у формулюванні "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті "а" цього пункту. При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова - "Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби". Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною четвертою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Постанова ВЛК у формулюванні "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" не приймається, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво), у тому числі, що призвело до смерті військовослужбовця, є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом).

Пунктом 21.7 глави 21 розділу ІІ Положення № 402 визначено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва). Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі. На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця. Довідка (копія довідки) про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) або копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) зберігається в матеріалах ВЛК, яка прийняла відповідну постанову про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва).

Сторонами не заперечується, що отримані ОСОБА_1 29.03.2024 р. множинні вогнепальні осколкові сліпі поранення обох нижніх кінцівок правої верхньої кінцівки та живота, повна ампутацію передньої частини правої ступні за ступенем тяжкості військово-лікарською комісією визначено як "тяжке поранення" і є таким, що отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Вказане підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 01.04.2024 р. № 1283п, виданої військовою частиною НОМЕР_1 .

Для забезпечення реалізації права позивача на отримання додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 у зв`язку із вищевказаним пораненням, відповідачем у квітні 2024 року виплачено позивачу додаткову винагороду у розмірі 90322,28 грн., що не заперечується сторонами.

Разом з тим, позивач вважає, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив йому додаткову винагороду за періоди з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р., з 20.09.2024 р. по 03.10.2024 р., з 04.10.2024 р. по 03.11.2024 р. під час яких він перебував на стаціонарному лікуванні.

Вирішуючи питання про наявність у позивача підстав для отримання додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 за період з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р. суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 7 ст.33 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 р. № 2801-XII (далі - Закон України № 2801-XII) медична допомога надається відповідно до медичних показань професійно підготовленими медичними працівниками, які перебувають у трудових відносинах із закладами охорони здоров`я, що забезпечують надання медичної допомоги згідно з одержаною відповідно до закону ліцензією, та фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку і можуть перебувати з цими закладами у цивільно-правових відносинах.

Медична допомога може надаватися: за місцем знаходження, проживання (перебування) пацієнта; в амбулаторних умовах; в умовах денного стаціонару; у стаціонарних умовах.

За ст.35-2 цього Закону спеціалізована медична допомога - медична допомога, що надається в амбулаторних або стаціонарних умовах лікарями відповідної спеціалізації (крім лікарів загальної практики - сімейних лікарів) у плановому порядку або в екстрених випадках і передбачає надання консультації, проведення діагностики, лікування та профілактики хвороб, травм, отруєнь, патологічних і фізіологічних (під час вагітності та пологів) станів, у тому числі із застосуванням високотехнологічного обладнання та/або високоспеціалізованих медичних процедур високої складності; направлення пацієнта відповідно до медичних показань для надання спеціалізованої медичної допомоги з іншої спеціалізації. Надання спеціалізованої медичної допомоги забезпечують заклади охорони здоров`я в стаціонарних та амбулаторних умовах.

З аналізу наведених положень вбачається, що стаціонарне лікування - це форма надання медичної допомоги пацієнтам у стаціонарі лікарні або іншого медичного закладу, де вони перебувають під постійним наглядом медичного персоналу та отримують комплексне лікування, включаючи діагностику, лікування та реабілітацію. При цьому, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо видів медичних послуг, які можуть надаватись у стаціонарній формі.

Для підтвердження наявності підстав отримання додаткової винагороди за спірний період представником позивача надано довідку Спеціалізованої ортопедичної фірми Orto-Pes від 20.08.2024 р., згідно якої позивач в період з 16.05.2025 р. по 25.07.2024 р. відвідував вказану фірму для зняття мірок, коригування та підбору протезу гомілки, а 25.07.2025 р. - отримав протез гомілки орто-блок. При цьому в наявних в матеріалах виписках зазначений анамнез підтверджує пов`язаність діагнозу з отриманням 29.03.2024 р. поранення, пов`язаного із участю у бойових діях.

Дослідивши надану довідку, судом встановлено, що остання містить посилання на офіційний веб-сайт вказаної фірми - https://ortopes.pl/, на якому в розділі "Про компанію" зазначено, що "Орто-Пес" - це протезно-ортопедична лабораторія, що спеціалізується на виробництві індивідуальних ортопедичних матеріалів, переважно для людей після ампутацій різних рівнів. Програма ведення пацієнтів цієї фірми включає: контакт з медичним персоналом / родиною / пацієнтом; безкоштовні терапевтичні консультації (фізіотерапія та/або психологія) в лікарні / вдома бесіда, відповіді на запитання, пояснення, обговорення етапів підготовки до протезування; направлення / підготовка пацієнта до протезування (+ "Інформація для пацієнтів") допомога з оформленням документів / отриманням фінансування; навчання положенням, вправи для запобігання контрактурам; навчитися перев`язувати, формувати та зміцнювати куксу. При цьому, надання відповідних реабілітаційних медичних послуг здійснюється у стаціонарній формі.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що у контексті обставин даної справи, здійснення реабілітаційних заходів протягом перебування позивача у Спеціалізованій ортопедичній фірмі Orto-Pes підтверджує той факт, що позивач отримував реабілітаційні медичні послуги в стаціонарі іноземного медичного закладу у зв`язку з отриманим пораненням та тяжкою травмою, що пов`язані із участю у бойових діях.

Таким чином, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме у період з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р.

За таких обставин відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168, в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, а тому наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 в розрахунку до 100000 грн. на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні за період з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р. з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 за період з 20.09.2024 р. по 03.10.2024 р. суд зазначає наступне.

Як слідує із встановлених обставин справи, позивач у період з 20.09.2024 р. по 03.10.2024 р. перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3143 військової частини НОМЕР_2 .

Разом з тим, згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.10.2024 р. № 297 та від 09.10.2024 р. № 305 позивач вважається таким, що в період з 25.09.2024 р. по 09.10.2024 р. самовільно залишив військову частину.

Відповідно до п.15 розділу XXXIV Порядку № 260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

При цьому, відповідно до абз.2 п.8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення (щомісячні основні та додаткові види) виплачується - в поточному місяці за минулий.

Суд зауважує, що вищевказані накази, за якими позивач в період з 25.09.2024 р. по 09.10.2024 р. самовільно залишив військову частину, є діючими, доказів щодо оскарження останніх в адміністративному та/або судовому порядку представником позивача не надано. Тому відповідач правомірно не виплатив позивачу додаткову винагороду за період з 20.09.2024 р. по 03.10.2024 р., що включає місяць, коли позивач дезертирував (вересень), та місяць повернення (жовтень). Отже, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 за період з 04.10.2024 р. по 03.11.2024 р. суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом не вбачається факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 04.10.2024 р. по 03.11.2024 р., доказів протилежного представником позивача до суду не надано та не аргументовано в позовній заяві й відповіді на відзив.

Натомість судом встановлено, що за наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.10.2024 р. № 297 та від 09.10.2024 р. № 305 позивач вважається таким, що в період з 25.09.2024 р. по 09.10.2024 р. самовільно залишив військову частину, а за наказами відповідача від 11.10.2024 р. № 307 та від 29.10.2024 р. № 326 позивач перебував у щорічній основній відпустці відпустку з 12 по 28.10.2024 р.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає дотримання позивачем умов, необхідних для нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168, а отже позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат не поніс, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати противною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" із розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" із розрахунку 100000 грн. на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини за період з 16.05.2024 р. по 25.07.2024 р. з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко