Справа № 440/13250/24
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/13250/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради) про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Міністерство юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради), в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 30.04.2024 №1195/7 «Про відмову у задоволенні скарги».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.04.2024 Міністерством юстиції прийнято оскаржений наказ на підставі висновку Центральної Комісії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 19.03.2024, проте цей наказ прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, недобросовісно, без дотримання принципу рівності перед законом, непропорційно. Стверджує, що відповідачем не надано оцінку тим обставинам, що на час реєстраційних дій об`єктами нерухомого майна, які 06.08.2021 відчужив приватний нотаріус Бєлаш Ю.Д. користувалася неповнолітня на той час неповнолітня ОСОБА_4 ; що ОСОБА_5 не звертався до органу місцевого самоврядування для отримання дозволу на відчуження 06.08.2021 об`єктів нерухомості якими користувалася на той час неповнолітня ОСОБА_4 ; що на час реєстраційних дій 06.08.2021 дарувальник ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному підприємстві «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради».

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі №440/13250/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у справі №440/13250/24 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі №440/13250/24 скасовано та справу направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03 лютого 2025 року справу №440/13250/24 передано для розгляду судді Бойку С.С.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

03 березня 2025 року від Міністерства юстиції України надійшов відзив, в якому представник відповідача зазначає, що на розгляді Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції перебувала скарга ОСОБА_1 від 11.11.2022, відповідно до пункту 17 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 на рішення від 06.08.2021 №№ 59700511, 59695745, 59699691 приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу ОСОБА_6 щодо державної реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0106. У скарзі зазначено, що об`єкти нерухомого майна, стосовно яких прийнято оскаржувані рішення, належали на праві власності батьку скаржниці, ОСОБА_5 . Вищевказані об`єкти нерухомого майна ОСОБА_5 обіцяв подарувати скаржниці. Скаржниця вважає оскаржувані рішення незаконними, оскільки станом на дату їх прийняття в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва були відсутні відомості про квартиру та житловий будинок. Крім того, на думку скаржниці, приватний нотаріус Бєлаш Ю.Д. посвідчив договір дарування, який не був спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, та під час проведення нотаріальних дій не встановив особу ОСОБА_5 . Скаржниця зазначала, що про прийняття оскаржуваних рішень їй стало відомо 14.10.2022 під час отримання у Решетилівській міській раді Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав), Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек. Обставин та доказів на їх підтвердження, які б спростовували такі доводи скаржниці, Колегією не встановлено. Під час підготовки скарги до та в ході колегіального розгляду з відкритих відомостей порталу судова влада України та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень не встановлена наявність інформації про відкриті за заявою скаржниці судові провадження, предметом яких є оскарження тих самих рішень, дій у сфері державної реєстрації. Вказує, що при розгляді скарги ОСОБА_1 . Міністерство юстиції діяло у спосіб та в межах повноважень, що визначені законодавством. Скаржницею не було підтверджено, що процедура державної реєстрації вчинена з порушенням законодавства. Приватним нотаріусом ОСОБА_6 оскаржувані рішення прийнято на підставі посвідчених ним договорів дарування квартири, земельної ділянки, частки житлового будинку та виданого ним свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя з дотриманням ним порядку проведення державної реєстрації прав. З огляду на зазначене, Міністерством юстиції України правомірно відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 11.11.2022. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог / т. 2 а.с. 156 162/.

17 березня 2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 надійшло пояснення, в яких зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_1 вказує на те, що, на її думку, під час вчинення оскаржуваних нею реєстраційних дій не були враховані інтереси ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, ОСОБА_4 категорично заперечує будь-які порушення її прав та законних інтересів, зауважує, що ОСОБА_1 не являється її законним представником, відповідно, підстав перейматися через її права в неї немає. Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають / т.2 а.с.225/.

17 березня 2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 пояснення, в яких третя особа зазначає, що приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Бєлашом Ю.Д. 06.08.2021 було видано ОСОБА_3 , свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя від 06.08.2021, яке зареєстровано в реєстрі №338, та на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності на частки у праві власності на житловий будинок №43359711 за ОСОБА_3 . Також приватним нотаріусом ОСОБА_6 на підставі рішення №5969969 було внесено записи про право власності на частки у праві власності на житловий будинок №43363183, на земельну ділянку № НОМЕР_1 за ОСОБА_3 на підставі посвідчених ним договору дарування частки житлового будинку та договору дарування земельної ділянки від 06.08.2021, зареєстрованих в реєстрі №№339,340, відомостей з Державного земельного кадастру від 06.08.2021 №48381798. Також приватним нотаріусом Бєлашом Ю.Д. на підставі рішення від 06.08.2021 №59700511 відкрито розділ на квартиру №242 за адресою: АДРЕСА_1 , внесено запис про право власності на неї №43363923 за ОСОБА_3 на підставі посвідченого ним договору дарування квартири від 06.08.2021, зареєстрованого в реєстрі за №341. Зазначає, що вказана квартира належала ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Решетилівською державною нотаріальною конторою 26 квітня 2000 року за реєстровим номером №1701 та зареєстрована у Комунальному підприємстві «Бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району» 08 лютого 2005 року, реєстраційний номер №9811664, відтак, в силу вимог п.1 ст. 57 СК України, була особистою приватною власністю ОСОБА_5 , оскільки була ним придбана до шлюбу з ОСОБА_3 та після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /т.2 а.с.239 245/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів /т. 3 а.с.78/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

16 травня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуваним наказом відповідач приховав нікчемні правочини від 06.08.2021 на підставі яких проведена державна реєстрація прав. На наявність нікчемних правочинів від 06.08.2021 вказувала та обставина, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_7 ) не звертався до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради для отримання дозволу на відчуження нерухомого майна, яким користувалася на той час неповнолітня ОСОБА_4 . На підставі ч.1 ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування, є нікчемним.

16 червня 2025 року від позивача надійшли пояснення, в яких позивач наполягала на задоволенні своїх позовних вимог у повному обсязі, просила вийти за межі позовних вимог з метою повного захисту порушених прав позивача, стверджуючи, що договори дарування об`єктів нерухомості від 06.08.2021 слід визнати нікчемними, вказувала на необхідність розгляду справи на підставі тільки документів позивача.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 11.11.2022 звернулась до Міністерства юстиції України із скаргою від 11.11.2022 на реєстраційні дії, проведені державним реєстратором, зокрема просила:

1) поновити пропущений строк на оскарження рішень державного реєстратора від 06.08.2021;

2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59700511 від 06.08.2021, приватний нотаріус Бєлаш Юрій Дмитрович, Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Підстава для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер 341, виданий 06.08.2021, видавник: приватний нотаріус Бєлаш Ю.Д., , Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Номер запису про право власності/довірчої власності:43363923;

3) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59699691 від 06.08.2021, приватний нотаріус Бєлаш Юрій Дмитрович, Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Підстава для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер 339, виданий 06.08.2021, видавник: приватний нотаріус Бєлаш Ю.Д., , Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Номер запису про право власності/довірчої власності: 43363183;

4) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 59695745 від 06.08.2021, приватний нотаріус Бєлаш Юрій Дмитрович, Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, серія та номер 338, виданий 06.08.2021, видавник: приватний нотаріус Бєлаш Ю.Д., Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Номер запису про право власності/довірчої власності: 433597711;

5) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59699691 від 06.08.2021, приватний нотаріус Бєлаш Юрій Дмитрович, Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Підстава для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер 340, виданий 06.08.2021, видавник: приватний нотаріус Бєлаш Ю.Д., Полтавський районний нотаріальний округ, Полтавська область. Номер запису про право власності/довірчої власності: 43363355.

Наказом Міністра юстиції України про залишення скарги без розгляду по суті від 25.11.2022 №3087/7 залишено без розгляду по суті скаргу ОСОБА_1 від 11.11.2022.

Позивач, не погодившись із наказом Міністра юстиції України про залишення скарги без розгляду по суті від 25.11.2022 №3087/7, звернулась до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду 27.04.2023 у справі №440/8/23 позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) ОСОБА_3 ; 2) ОСОБА_4 ; 3) Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 3087/7 від 25.11.2022 "Про залишення скарги без розгляду по суті". Зобов`язано Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 11.11.2022, з урахуванням висновків суду. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду 27.04.2023 у справі №440/8/23 набрало законної сили 20.02.2024.

Листом від 01.03.2024 №33083 /СК -3170-22/33.2.1 Міністерство юстиції України повідомило ОСОБА_1 про розгляд її скарги від 11.11.2022, яка відбудеться 19 березня 2024 року на засіданні центральної Колегії Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції / т. 2 а.с.185/.

Листом від 01.03.2024 №33081 /СК -3170-22/33.2.1 Міністерство юстиції України повідомило приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Бєлашова Ю.Д. про розгляд скарги ОСОБА_1 від 11.11.2022, яка відбудеться 19 березня 2024 року на засіданні центральної Колегії Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції / т.2 а.с.187/.

До Міністерства юстиції після призначення колегіального розгляду надійшли заяви щодо скарги від ОСОБА_1 від 02.03.2024, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 04.03.2024за №№ СК-1430-24, СК-1429-24, від 03.03.2024, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 04.03.2024 за №№ СК-1432-24, СК-1431-24, від 04.03.2024, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.03.2024 за № СК-1433-24, пояснення по суті скарги від приватного нотаріуса ОСОБА_6 від 15.03.2024 № 25/01-16, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18.03.2024 за № СК-1637-24, які долучено до матеріалів скарги та досліджено в ході колегіального розгляду.

19.03.2024 центральна Колегія Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції склала висновок /т.2 а.с. 209 -212/, яким рекомендувала відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 11.11.2022, оскільки рішення від 06.08.2021 №№59700511, 59699691, 59695745 приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Бєлаша Ю.Д. відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Наказом Мін`юсту від 30.04.2024 №1195/7 "Про відмову у задоволенні скарги» відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 11.11.2022, оскільки рішення від 06.08.2021 №№59700511, 59699691, 59695745 приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Бєлаша Ю.Д. відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав / т.2 а.с. 215 зв/.

Не погодившись із зазначеним наказом, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень урегульовані Законом України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (надалі - Закон №1952-IV).

У силу пункту 1 частини першої статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону №1952-IV організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 7 Закону №1952-IV Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Як визначено абзацом першим частини першої статті 37 Закону №1952-IV, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

У силу пункту 1 частини другої статті 37 Закону №1952-IV Міністерство юстиції України розглядає скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

За змістом частини четвертої статті 37 Закону №1952-IV скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав подається у письмовій формі та має містити відомості про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (місцезнаходження), номер телефону та/або адресу електронної пошти, суть (реквізити) оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності, обставини, якими обґрунтовується порушення прав скаржника, а також прохання (вимоги) скаржника та дату складення скарги.

Частиною шостою статті 37 Закону №1952-IV передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу: про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав); про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав); про залишення скарги без розгляду по суті.

Процедура розгляду скарг врегульована Порядком розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1128 (далі Порядок).

Пунктом 5 Порядку №1128 визначено, що Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її за належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме: оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом; наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін; наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави; наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання; здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника; подання скарги особою, яка не має на це повноважень; закінчення встановленого законом строку подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1128, якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган не пізніше ніж протягом десяти робочих днів з дня її реєстрації приймає мотивоване рішення про відмову в задоволенні такої скарги на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту чи відповідного територіального органу, погодженої відповідно заступником Міністра чи заступником керівника територіального органу Мін`юсту. Рішення про відмову у задоволенні скарги у сфері державної реєстрації з підстави оформлення її без дотримання вимог, визначених законом, не позбавляє скаржника права на повторне звернення з такою скаргою в межах визначеного законом строку.

Згідно з пунктом 9 Порядку №1128 під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує: 1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту; 2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах; 3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні; 4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації; 5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність наказу Мін`юсту від 30.04.2024 №1195/7 "Про відмову у задоволенні скарги".

Виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність такого рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, а саме: чи прийнято це рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оспорюваним наказом відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 11.11.2022, оскільки рішення від 06.08.2021 №№59700511, 59699691, 59695745 приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Бєлаша Ю.Д. відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Наказ прийнятий на підставі висновку центральної Колегії Мін`юсту з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 19.03.2024 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 11.11.2022.

Мотивуючи прийняте рішення відповідач у висновку від 19.03.2024 зазначив, що на розгляді Центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі Колегія) перебувала скарга ОСОБА_1 від 11.11.2022, відповідно до пункту 17 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 на рішення від 06.08.2021 №№ 59700511 (далі оскаржуване рішення1), 59695745 (далі оскаржуване рішення2 ), 59699691 (далі оскаржуване рішення3 ) приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Бєлаша Юрія Дмитровича щодо державної реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0106

У скарзі зазначено, що об`єкти нерухомого майна, стосовно яких прийнято оскаржувані рішення, належали на праві власності батьку скаржниці, ОСОБА_5 .

Вищевказані об`єкти нерухомого майна ОСОБА_5 обіцяв подарувати ОСОБА_1 .

Скаржниця вважає оскаржувані рішення незаконними, оскільки станом на дату їх прийняття в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва були відсутні відомості про квартиру та житловий будинок. Крім того, на думку скаржниці, приватний нотаріус Бєлаш Ю.Д. посвідчив договір дарування, який не був спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, та під час проведення нотаріальних дій не встановив особу ОСОБА_5 .

Скаржниця зазначала, що про прийняття оскаржуваних рішень їй стало відомо 14.10.2022 під час отримання у Решетилівській міській раді Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав), Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек. Обставин та доказів на їх підтвердження, які б спростовували такі доводи скаржниці, Колегією не встановлено.

Під час підготовки скарги до та в ході колегіального розгляду з відкритих відомостей порталу судова влада України та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень не встановлена наявність інформації про відкриті за заявою скаржниці судові провадження, предметом яких є оскарження тих самих рішень, дій у сфері державної реєстрації.

Під час дії воєнного стану та з урахуванням вимог, встановлених пунктом 10 Порядку, за 15 днів (дата публікації оголошення 01.03.2024) до дня засідання колегії на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України забезпечено оприлюднення інформації про дату засідання розгляду даної скарги та додатково повідомлено зазначену інформацію скаржниці, приватному нотаріусу Бєлашу Ю.Д., ОСОБА_2 засобами електронної пошти.

Абзацом п`ятим пункту 10 Порядку регламентовано, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації під час дії воєнного стану проводиться без участі скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів (далі заінтересовані особи).

Пунктом 12 Порядку передбачено, що заінтересовані особи мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються Колегією до розгляду.

До Мін`юсту після призначення колегіального розгляду надійшли заяви щодо скарги від скаржниці від 02.03.2024, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 04.03.2024 за №№ СК-1430-24, СК-1429-24, від 03.03.2024, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 04.03.2024 за №№ СК-1432-24, СК-1431-24, від 04.03.2024, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.03.2024 за № СК-1433-24, пояснення по суті скарги від приватного нотаріуса Бєлаша Ю.Д. від 15.03.2024 № 25/01-16, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18.03.2024 за № СК-1637-24, які долучено до матеріалів скарги та досліджено в ході колегіального розгляду.

Крім того, надійшла заява про відкладення розгляду скарги з додатковими матеріалами від скаржниці від 18.03.2024, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 18.03.2024 за № СК-1647-24. 11.

Згідно з відомостями з Державного реєстру прав, приватним нотаріусом

Бєлашом Ю.Д. на підставі оскаржуваного рішення1 відкрито розділ на квартиру № 242, внесено запис про право власності на неї № 43363923 за ОСОБА_3 на підставі посвідченого ним договору дарування квартири від 06.08.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 341.

На підставі оскаржуваного рішення2 приватним нотаріусом Бєлашом Ю.Д. внесено запис про право власності на 1/2 частки у праві власності на житловий будинок № НОМЕР_2 за ОСОБА_3 на підставі виданого ним свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 06.08.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 338.

Приватним нотаріусом Бєлашом Ю.Д, на підставі оскаржуваного рішення3 внесено записи про право власності на 1/2 частки у праві власності на житловий будинок № 43363183, на земельну ділянку № НОМЕР_1 за ОСОБА_3 на підставі посвідчених ним договору дарування частки житлового будинку та договору дарування земельної ділянки від 06.08.2021, зареєстрованих в реєстрі №№ 339, 340, відомостей з Державного земельного кадастру від 06.08.2021 № 48381798.

Відповідно до абзацу третього частини шостої статті 37 Закону за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, зокрема, про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав). Враховуючи викладене, Колегія дійшла висновку про відмові у задоволенні скарги, оскільки оскаржувані рішення приватного нотаріуса Бєлаша Ю.Д. відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав.

Позивач не погоджуючись з наказом про відмову у задоволенні скарги від 30.04.2024 №1195/7 стверджує, що відповідачем не надано оцінку тим обставинам, що на час реєстраційних дій об`єктами нерухомого майна, які 06.08.2021 відчужив приватний нотаріус Бєлаш Ю.Д. користувалася, на той час, неповнолітня ОСОБА_4 ; що ОСОБА_5 не звертався до органу місцевого самоврядування для отримання дозволу на відчуження 06.08.2021 об`єктів нерухомості якими користувалася, на той час, неповнолітня ОСОБА_4 ; що на час реєстраційних дій 06.08.2021 дарувальник ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному підприємстві «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради».

Досліджуючи предмет позову, судом встановлено, що позивач оскаржувала до Міністерства юстиції України рішення приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Бєлаша Юрія Дмитровича від 06.08.2021 №№ 59695745, 59699691, 59700511 з підстав того, що об`єкти нерухомості майна стосовно яких прийняті вказані рішення належали на праві власності батьку ОСОБА_5 , який обіцяв подарувати їх ОСОБА_1 проте подарував їх ОСОБА_3 (дружині), разом з цим позивач вважає, що такі дії порушують права та законні інтереси неповнолітньої на той час ОСОБА_4 ( яка є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ).

Відповідно до пояснень наданих суду ОСОБА_4 , вона не вважає свої права чи інтереси порушеними, зазначає, що ОСОБА_1 не є її законним представником, просить вказані пояснення врахувати при ухваленні рішення.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 не є стороною договору дарування, на підставі якого вчинені відповідні реєстраційні дії, отже її права та законні інтереси приватним нотаріусом Бєлашом Ю.Д. не можуть бути порушені.

Окрім цього, як встановлено судом, що комісією Мін`юсту розгалянувши скаргу ОСОБА_1 від 11.11.20222, встановлено, що приватним нотаріусом Бєлашом Ю.Д. на підставі оскарженого рішення1 відкрито розділ на квартиру № НОМЕР_3 , внесено запис про право власності на неї № 43363923 за ОСОБА_3 на підставі посвідченого ним договору дарування квартири від 06.08.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 341.

На підставі оскаржуваного рішення2 приватним нотаріусом Бєлашом Ю.Д. внесено запис про право власності на 1/2 частки у праві власності на житловий будинок № НОМЕР_2 за ОСОБА_3 на підставі виданого ним свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 06.08.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 338.

Приватним нотаріусом Бєлашом Ю.Д, на підставі оскаржуваного рішення3 внесено записи про право власності на 1/2 частки у праві власності на житловий будинок №43363183, на земельну ділянку № НОМЕР_1 за ОСОБА_3 на підставі посвідчених ним договору дарування частки житлового будинку та договору дарування земельної ділянки від 06.08.2021, зареєстрованих в реєстрі №№ 339, 340, відомостей з Державного земельного кадастру від 06.08.2021 № 48381798. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Роз`яснено, що відповідно до пунктів 1, 14 частини другої статті 27 Закону (у редакції, чинній станом на дату прийняття оскаржуваних рішень) державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката, інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону передбачено порядок державної реєстрації прав, зокрема, прийняття і перевірку документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрацію заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень.

Згідно з частиною першою статті 312 Закону державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, що має наслідком набуття, зміну чи припинення речових прав, їх обтяжень одночасно із вчиненням такої нотаріальної дії, проводиться нотаріусом, яким вчинено відповідну нотаріальну дію, крім випадків, передбачених цією статтею.

Крім того, станом на дату прийняття оскаржуваних рішень законодавством у сфері державної реєстрації прав не було передбачено обов`язку державного реєстратора отримувати з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відомості про проведену технічну інвентаризацію об`єкта нерухомого майна.

При цьому, відомості з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна необхідно було отримувати лише у випадку державної реєстрації права власності на новозбудовані об`єкти нерухомого майна.

Положення абзацу першого пункту 58 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, яким передбачено, що у разі коли в документах, що подаються для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, а також якщо реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва проведена до 01.01.2013 відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт незавершеного будівництва проводиться за наявності відомостей про технічну інвентаризацію такого об`єкта, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, набули чинності 25.11.2021.

Водночас оскаржувані рішення прийнято 06.08.2021.

Разом з тим, у договорах дарування квартири, частки житлового будинку та свідоцтві про право власності на частку у спільному майні подружжя були зазначені технічні характеристики квартири та житлового будинку.

Колегією встановлено, що приватним нотаріусом Бєлашом Ю.Д. прийнято оскаржувані рішення на підставі посвідчених ним договорів дарування квартири, земельної ділянки, частки житлового будинку та виданого ним свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя з дотриманням ним порядку проведення державної реєстрації прав.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 державна реєстрація прав не підстава для набуття права власності, а лише засвідчення державою вже набутого особою права власності; при дослідженні судом обставин існування в особи права власності на нерухомість необхідне передусім встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяження це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року у справі N9363/4852/17.

Так, відповідно пункту 4 частини першої статті 18 Закону (в редакції, станом на день винесення оскаржуваного наказу) етапом процедури державної реєстрації є перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Підстави для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав визначені у статтях 23-25 Закону. Колегія зазначила, що таких підстав не виявила. Понад те, такі підстави не зазначені ні в скарзі, ні в позові.

Таким чином, суд вважає, що розгляд скарги ОСОБА_1 від 11.11.2022 розглянуто Міністерством юстиції України відповідно до приписів частини другої статті 2 КАС України.

Щодо доводів позивача про те, що на час реєстраційних дій 06.08.2021 дарувальник ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному підприємстві «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради», а тому реєстраційні дії приватним нотаріусом були проведені без ОСОБА_5 за підробленими документами, суд зазначає, що питання можливих незаконних реєстраційних дій приватного нотаріуса Бєлаша Ю.Д. 06.08.2021 на підставі можливо підроблених документів може бути досліджено у межах відповідного кримінального провадження.

Доказів вчинення приватним нотаріусом ОСОБА_6 кримінального правопорушення за обставин зазначених позивачем, ОСОБА_1 не надано ані Міністерству юстиції України, ані суду.

Окрім цього суд бере до уваги, що в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що приватним нотаріусом Бєлашом Ю.Д. під вчинення реєстраційних дій були порушені права на той час неповнолітньої ОСОБА_4 , в той час коли ОСОБА_4 у своїх поясненнях категорично заперечує про будь-яке порушення її прав та законних інтересів.

Щодо вимог позивача у заяві від 05.06.2025, в якій ОСОБА_1 просить вийти за межі позовних вимог та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину: договору від 29.01.1998 розподілу майна між подружжям, суд зазначає, що предметом цього спору не є правомірність договору від 29.01.1998 розподілу майна між подружжям.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Порушення прав та законних інтересів позивача Міністерством юстиції України при розгляді її скарги від 11.11.2022, судом не встановлено.

Спірний наказ є правомірним та обґрунтованим, тоді як позивач у ході розгляду справи не довела належними та допустимими доказами факт порушення її прав та/або законних інтересів внаслідок видання відповідачем оспорюваного наказу.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Підстави розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького,13, м. Київ, 01001, код ЄРДПОУ 00015622), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , код РНОКПП НОМЕР_5 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_6 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , НОМЕР_7 ), Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (Комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради) (вул. Покровська,14, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400, код ЄРДПОЛУ 04382895) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко