Справа № 380/2669/25
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 рокусправа № 380/2669/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства освіти і науки України, в якому просить:

- визнати дії Міністерства освіти і науки України щодо відмови у внесенні до ЄДЕБО відомостей про навчання ОСОБА_1 у Вищій школі внутрішньої безпеки м. Лодзь (Польща) протиправними;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести до ЄДЕБО інформацію про навчання Позивача у зазначеному закладі;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки України видати Позивачу витяг з ЄДЕБО, що підтверджує факт навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відмова Міністерства освіти і науки України (МОН) внести відомості про його навчання в іноземному ВНЗ до Єдиної державної електронної бази з питань освіти (ЄДЕБО) є протиправною, оскільки відсутня законна заборона вносити до ЄДЕБО інформацію про навчання українських громадян в іноземних закладах освіти. Більше того, закон визнає освіту, здобуту за кордоном. Відмовляючи у внесенні даних, МОН діє поза межами своїх повноважень, оскільки така заборона не передбачена законом, що є порушенням статті 19 Конституції України. Відмова унеможливлює реалізацію права Позивача на відстрочку від призову під час мобілізації, яке гарантоване статтею 23 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку". Дії Міністерства створюють нерівні умови для студентів, які навчаються за кордоном, порівняно з тими, хто навчається в Україні, що суперечить статті 24 Конституції України. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 14.02.2025 залишено позовну заяву без руху.

26.02.2025 на адресу суду надійшло клопотання на виконання умов ухвали.

Ухвалою від 03.03.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 є громадянином України та студентом Вищої школи внутрішньої безпеки м.Лодзь (Польща), що зареєстрований у реєстрі недержавних навчальних закладів Польщі №384. Навчання здійснюється на денній формі.

Позивача зараховано на навчання для здобуття ступеня "бакалавр" за напрямом "Внутрішня безпека" на період з 01.10.2024 р. до 30.09.2027 р.

З метою реалізації свого права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, гарантованого ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку" , Позивач звернувся до Відповідача із заявою про внесення відомостей про його навчання до Єдиної державної електронної бази з питань освіти (ЄДЕБО).

Листом № 3/9437-24 від 28.11.2024 року Відповідач відмовив Позивачу , мотивуючи це тим, що іноземний заклад освіти неможливо включити до Реєстру суб`єктів освітньої діяльності ЄДЕБО, оскільки він не має ліцензії на провадження освітньої діяльності в Україні. Це, на думку відповідача, унеможливлює видачу довідки з ЄДЕБО, яка є обов`язковою для отримання відстрочки згідно з постановою КМУ № 560.

Позивач не погодився із такими діями відповідача, тому звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Згідно з статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:

- ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;

- військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави;

- у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.

У подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався та діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

У подальшому, строк загальної мобілізації продовжувався і така тривала на момент виникнення спірних правовідносин.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 23 Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560).

Відповідно до пункту 62 Порядку № 560, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку", здобувачі вищої освіти, які навчаються за денною формою, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не містить жодних обмежень щодо юрисдикції закладу освіти, а отже, Позивач має беззаперечне матеріальне право на відстрочку.

Судом встановлено, що Міністерство освіти і науки України обґрунтовує відмову у внесенні відомостей до ЄДЕБО про навчання ОСОБА_1 в іноземному ВНЗ посиланнями на Порядок, затверджений постановою КМУ № 560 , та положеннями Закону «Про вищу освіту» щодо визначення "закладу вищої освіти" як суб`єкта, що має українську ліцензію.

Суд вважає такий підхід надмірно формалістичним. Згідно з принципом ієрархії нормативно-правових актів, Закон має вищу юридичну силу, ніж постанова Кабінету Міністрів. Процедурні вимоги, встановлені постановою, не можуть скасовувати чи звужувати права, гарантовані Законом. Мета довідки з ЄДЕБО підтвердити факт навчання, а не бути єдиним джерелом виникнення права.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади зобов`язані діяти у спосіб, передбачений законом.

Відмова, заснована на відсутності внутрішнього механізму, є формою протиправної бездіяльності, оскільки вона перешкоджає реалізації законного права. Крім того, така позиція створює дискримінаційні умови для певної групи громадян, що порушує статтю 24 Конституції України.

Суд також враховує усталену практику адміністративних судів, згідно з якою недоліки законодавства чи внутрішніх процедур не повинні перекладатися на громадянина. Принцип належного урядування вимагає від державних органів діяти проактивно та сприяти реалізації прав особи, а не використовувати формальні прогалини як підставу для відмови.

Суд наголошує, що спір у даній справі виник через різне тлумачення сторонами норм, що регулюють сферу освіти.

Так, Закон України "Про освіту" у статті 18 та статті 23 (в редакції, на яку посилається позивач) визнає, що освітня діяльність, результати якої визнаються державою, може здійснюватися як в Україні, так і за кордоном. Це підтверджує легітимність статусу позивача як здобувача освіти в очах української держави.

Водночас відповідач у своїй відмові посилається на норми Закону України «Про вищу освіту», згідно з якими «здобувач вищої освіти» це особа, яка навчається у «закладі вищої освіти» , а останній, у свою чергу, визначається як установа, що діє згідно з виданою МОН України ліцензією. Також Відповідач вказує, що ЄДЕБО є системою, яка містить Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, до якого включено лише заклади, що діють на підставі такої ліцензії.

Крім цього у Постанові Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, на яку посилається відповідач, у пункті 62 дійсно встановлює, що для отримання відстрочки здобувачі освіти надають довідку, сформовану в ЄДЕБО.

Щодо способу захисту порушених права позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Закону № 1556-VII, засади функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти визначаються законодавством.

Інформація про здобувачів освіти та працівників закладів вищої освіти, що міститься у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, надається безоплатно центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.

Статтею 74 Закону № 2145-VIII встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).

Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).

Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.

Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Адміністратор Електронної бази:

здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази;

відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та

захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі;

забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази;

проводить навчання для роботи з Електронною базою;

здійснює інші заходи, передбачені законом.

Створення, ведення та адміністрування Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти здійснюються відповідно до цього Закону та законів України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про захист персональних даних», «Про авторське право і суміжні права» та «Про публічні електронні реєстри».

Суб`єктами ведення Електронної бази є, зокрема, держатель та адміністратор Електронної бази.

Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08.06.2018 № 620 (далі Положення №620), це Положення розроблено відповідно до статті 74 ЗУ «Про освіту» (далі - Закон) з метою визначення порядку функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі - ЄДЕБО) в галузі освіти як автоматизованої системи збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти, суб`єктів освітньої діяльності, що формується (створюється) та використовується для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб.

Пунктом 5 розділу І Положення № 620 передбачено, що власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.

Основні функції уповноважених суб`єктів у ЄДЕБО визначені розділом ІV Положення №620. Так, розпорядник ЄДЕБО, зокрема, вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; вносить до ЄДЕБО іншу інформацію, визначену законодавством; забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим - сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису.

Технічний адміністратор ЄДЕБО забезпечує: функціонування ЄДЕБО у порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення та веб-сайту з інформаційно-пошуковою системою доступу до відкритих даних, що містяться в ЄДЕБО; структурну систематизацію даних, що містяться в ЄДЕБО, відповідно до державних та/або галузевих класифікаторів; взаємодію ЄДЕБО з іншими автоматизованими системами, інформаційними ресурсами та державними реєстрами у випадках та у порядку, визначених законодавством; оброблення, ведення обліку та зберігання в ЄДЕБО замовлень, поданих суб`єктами освітньої діяльності в електронній формі, на формування інформації, що відтворюється в документах про освіту, студентських (учнівських) квитках державного зразка, в порядку, визначеному розпорядником ЄДЕБО; оброблення в ЄДЕБО інформації про прийом, відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої та освіти дорослих, в тому числі післядипломної освіти; внесення та верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначена відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО; виконання інших заходів із забезпечення функціонування ЄДЕБО у порядку та обсягах, передбачених відповідно до законодавства розпорядником ЄДЕБО.

Отже, Міністерство освіти і науки України має повноваження щодо внесення відомостей до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» щодо позивача.

З огляду на викладене, суд вважає протиправними дії відповідача щодо внесення відомостей до Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання позивача в іноземному ВНЗ.

Враховуючи викладене, суд з метою повного захисту прав позивача вважає за необхідне визнати дії Міністерства освіти і науки України щодо відмови у внесенні до ЄДЕБО відомостей про навчання ОСОБА_1 у Вищій школі внутрішньої безпеки м. Лодзь (Польща) протиправними та зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести до ЄДЕБО інформацію про навчання Позивача у зазначеному закладі; зобов`язати Міністерство освіти і науки України видати Позивачу витяг з ЄДЕБО, що підтверджує факт навчання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд висновує, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства освіти та науки України (01135, м. Київ, пр. Берестейський, 10, ) про визнання протиправними дій- задовольнити повністю.

2. Визнати дії Міністерства освіти і науки України щодо відмови у внесенні до ЄДЕБО відомостей про навчання ОСОБА_1 у Вищій школі внутрішньої безпеки м. Лодзь (Польща) протиправними.

3. Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформацію про навчання ОСОБА_1 у Вищій школі внутрішньої безпеки м. Лодзь (Польща).

4.Зобов`язати Міністерство освіти і науки України видати ОСОБА_1 витяг з Єдиної державної електронної бази з питань освіти, що підтверджує факт його навчання

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України ()на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяГрень Наталія Михайлівна