Справа № 120/17810/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2025-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 червня 2025 р. Справа № 120/17810/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання Тлусти Анастасії Олегівни,

представника позивача Катрича Павла Степановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду в інтересах ОСОБА_1 звернувся його представник з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 з 27 січня 2017 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2021 року № 828 з метою встановлення причин та умов, що сприяли факту нестачі майна під час прийому-передачі посади командира групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , а також встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність, можливо, стали причиною вчинення правопорушення, призначено службове розслідування.

За результатами службового розслідування відповідачем складено акт службового розслідування від 22 жовтня 2021 року.

На підставі акту службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 25 жовтня 2021 року видано наказ № 1018, у якому зазначено, що всупереч вимогам розділу ІІІ статей 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ОСОБА_1 та інші командири взводів за весь період проходження військової служби на своїх посадах не приділили достатньої уваги для підтримання у справному технічному стані автомобільної техніки, що призвело до розукомплектування та виводу з ладу агрегатів та обладнання автомобільної техніки на загальну суму 537 247,71 гривень.

За неналежне виконання службових обов`язків щодо збереження автомобільної техніки на ОСОБА_1 вирішено накласти дисциплінарне стягнення у виді догани, притягнути його до матеріальної відповідальності на суму 43210,88 гривень та утримати з його грошового забезпечення суму заподіяних матеріальних збитків.

Представник позивача вважає, що такий наказ в частині, що стосується ОСОБА_1 , є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивача не ознайомлено з актом про результати службового розслідування.

Крім того, обсяг матеріальної відповідальності (обмежена, повна чи підвищена) ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків.

На думку представника позивача, обов`язковою умовою для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності вчинення протиправних дій/бездіяльності та встановлення мети завдання шкоди чи збитків.

При цьому під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.

Водночас відповідно до пункту 2.2 акту про результати службового розслідування з 26 січня 2021 року, тобто з часу призначення ОСОБА_1 на посаду командира взводу, акти передачі техніки не складалися та не підписувалися у зв`язку з відсутністю штатного розпису автомобільної техніки у відповідача, а також при прийнятті на посаду позивача не визначено конкретну техніку, яка рахувалася за його взводом.

Згідно з пунктом 3.4 акту службового розслідування всупереч вимогам наказу Міністерства оборони України № 760 від 09 грудня 2011 року "Про затвердження та введення в дію Інструкції з визначення річних норм витрати моторесурсів автомобільної техніки на мирний час" в службі озброєння відсутні накази командира військової частини НОМЕР_1 (по технічній частині).

Відповідно до пункту 3.5 цього ж акту облік автомобільної техніки за номерами і технічним станом не вівся, внаслідок чого 33 одиниці позаштатної автомобільної техніки не закріплено за матеріально-відповідальними особами, що призвело до їх розукомплектування.

Разом із тим представник позивача вказує на те, що відповідно до пункту 9.12 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України приймання та здавання справ і посади (у господарському відношенні) зокрема включає ознайомлення з посадовими особами, здавання тим, що здає посаду, а тим, що приймає, - перевірку та приймання матеріальних засобів, коштів і документів, документальне оформлення приймання та здавання справ і посад.

Отже, дії позивача не можуть вважатися протиправними, якщо при зарахуванні його на відповідну посаду попереднім командиром взводу така техніка не була передана позивачеві, а її облік не вівся.

За таких обставин представник позивача звернувся до суду із цим позовом з вимогою визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 1018 від 25 жовтня 2021 року в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани (пункт 4 наказу), притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на загальну суму 43210 гривень 88 копійок (пункт 14 наказу) та утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 коштів в загальному розмірі 43210 гривень 88 копійок (пункт 19 наказу).

Одночасно із позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 13 грудня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судовий розгляд справи призначено на 26 січня 2022 року.

Іншою ухвалою від 10 січня 2022 року заяву представника позивача про забезпечення позову залишено без задоволення.

26 січня 2022 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову.

В ході судового засідання, що мало місце 26 січня 2022 року, судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою долучено до матеріалів справи надані представником позивача додаткові докази.

Іншою ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву у судовому засіданні до 15 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 28 січня 2022 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено. Цією ухвалою зупинено дію пункту 19 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25 жовтня 2021 року №1018 "Про результати службового розслідування" в частині утримання із грошового забезпечення ОСОБА_1 коштів в сумі 40486,44 гривень; заборонено військовій частині НОМЕР_1 здійснювати утримання із грошового забезпечення ОСОБА_1 коштів в сумі 40486,44 гривень.

Судове засідання, призначене на 15 лютого 2022 року, не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній оплачуваній відпустці. Датою наступного судового засідання визначено 02 березня 2022 року.

Ухвалою суду від 02 березня 2022 року розгляд справи відкладено на 13 квітня 2022 року.

13 квітня 2022 року представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 13 квітня 2022 року провадження у справі зупинено до припинення перебування військової частини НОМЕР_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Ухвалою від 28 квітня 2025 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 20 травня 2025 року.

20 травня 2025 року представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке ухвалою суду від 20 травня 2025 року задоволено та відкладено судовий розгляд на 16 червня 2025 року.

В ході судового засідання 16 червня 2025 року представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві та в додаткових письмових поясненнях.

Натомість, представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27 січня 2017 року № 18 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою командира 2 автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення, ВОС-2610013.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01 вересня 2021 року № 828 з метою встановлення причин і умов, що сприяли факту нестачі майна під час прийому-передачі посади командира групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , призначено службове розслідування.

Іншим наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 19 жовтня 2021 року № 1005 продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2021 року № 828, до 25 жовтня 2021 року.

За результатами службового розслідування складено акт, пунктом 3.4 якого встановлено, що командири взводів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зокрема, старший лейтенант ОСОБА_1 за весь час проходження військової служби на своїх посадах у військовій частині НОМЕР_1 не приділив достатньої уваги щодо підтримання у справному стані автомобільної техніки, що призвело до розукомплектування та виводу з ладу агрегатів та обладнання автомобілів.

Як слідує із пункту 5 акту службового розслідування, за неналежне виконання службових обов`язків щодо збереження автомобільної техніки на командира другого автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 запропоновано накласти дисциплінарне стягнення у виді догани.

За неналежне виконання службових обов`язків та завданої шкоди військовій частині НОМЕР_1 запропоновано притягнути до повної матеріальної відповідальності зокрема командира другого автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 на загальну суму 43210,88 гривень (пункт 7 акту службового розслідування).

Пунктом 10 акту службового розслідування запропоновано помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з фінансової роботи-начальнику фінансово-економічної служби утримати з грошового забезпечення командира другого автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 на загальну суму 43210,88 гривень та занести втрачене майно служби до книги нестач військової частини НОМЕР_1 .

25 жовтня 2021 року командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) видано наказ № 1018, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани (пункт 4 наказу), притягнуто ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на загальну суму 43210 гривень 88 копійок (пункт 14 наказу), утримано з грошового забезпечення ОСОБА_1 кошти в загальному розмірі 43210 гривень 88 копійок (пункт 19 наказу).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд враховує наступне.

Відносини між Державою в особі компетентних органів (посадових осіб, службових осіб) та громадянами, які складаються з приводу проходження військової служби унормовані, зокрема, приписами Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1991 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року № 160-IX, Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21 вересня 1999 року № 1075-XI, Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 (далі - Порядок № 608).

Так, відповідно до статті 9 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Згідно із статтею 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Отже, обов`язок збереження ввіреного військового майна витікає із прямої норми закону, а відтак, об`єктивно не може бути невідомий військовослужбовцю.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Як передбачено статтями 26 та 27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Згідно із статтею 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена статтями 47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту і деталізована нормами Порядку 608.

За визначенням пункту 2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (пункт 7 Порядку № 608).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Розділом ІІІ Порядку № 608 визначено порядок проведення службового розслідування.

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 608).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 608).

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1 розділу V Порядку № 608).

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (пункт 2 розділу V Порядку № 608).

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (пункт 3 розділу V Порядку № 608).

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

висновки службового розслідування;

пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (пункт 4 розділу V Порядку № 608).

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (пункт 5 розділу V Порядку № 608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (пункт 6 розділу V Порядку № 608).

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 1 розділу VІ Порядку № 608).

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (пункт 2 розділу VІ Порядку № 608).

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України № 160-ІХ).

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5 статті 1 Закону № 160-ІХ).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Як унормовано 2 статті 3 Закону № 160-ІХ, умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (частина 3 статті 3 Закону № 160-ІХ).

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону № 160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону № 160-ІХ особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Частинами 1, 2 статті 7 Закону України № 160-ІХ передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Статтею 8 Закону України № 160-ІХ визначено порядок проведення службового розслідування.

Посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів (частина 1 статті 8 Закону України № 160-ІХ).

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника) (частина 2 статті 8 Закону України № 160-ІХ).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (частина 3 статті 8 Закону України № 160-ІХ).

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (частина 5 статті 8 Закону України № 160-ІХ).

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (частина 6 статті 8 Закону України № 160-ІХ).

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (частина 1 статті 8 Закону України № 160-ІХ).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах» з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас правила збереження військового майна деталізовані у нормах Положення про військове (корабельне) господарство (затверджене наказом Міністерства оборони України від 16 липня 1997 року № 300 (далі - Положення № 300), згідно з підпунктом 3.1.7 пункту 3.1 розділу 3 якого у військових частинах (з`єднаннях), крім посадових осіб, вказаних у статтях 3.1.3 - 3.1.6 цього Положення, військовим господарством відають: заступники командира частини (з`єднання) з тилу, з інженерно-авіаційної служби - начальник технічної частини з питань аеромобільної підготовки та підпорядковані їм посадові особи; начальник служби ракетно-артилерійського озброєння; начальник інженерної служби; начальник служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту; начальник зв`язку; начальник бронетанкової служби; начальник автомобільної служби; начальник метрологічної служби; начальник медичної служби; старший ветеринарний лікар (ветеринарний лікар, ветеринарний фельдшер); начальник фізичної підготовки та спорту; начальник фінансової служби; начальник служби (підрозділу) охорони праці; начальник адміністративно-господарчої частини штабу з`єднання; начальник квартирно-експлуатаційної служби; інші посадові особи військової частини (з`єднання) в межах своїх функціональних обов`язків.

Порядок приймання та здавання справ і посад особами, що відають військовим (корабельним) господарством визначений розділом 9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України.

Пунктами 9.1.1 та 9.1.2 вказаного Положення передбачено, що з метою підвищення відповідальності за керівництво військовим (корабельним) господарством і забезпечення збереження державної власності всі посадові особи при призначеннях і переміщеннях зобов`язані здавати та приймати справи і посаду.

Новопризначені командири військових частин (кораблів) невідкладно, після їх прибуття до військової частини та представлення старшим командиром (начальником), приступають до виконання обов`язків за посадою. Про початок виконання обов`язків за посадою новопризначений командир військової частини (корабля) оголошує наказом і доповідає старшому командирові (начальникові), після чого здійснює приймання справ та посади в порядку, встановленому Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та цим Положенням.

Для приймання та здавання справ і посади, починаючи з начальника служби військової частини та вище і їм відповідних посадових осіб, наказом старшого командира (начальника) призначається комісія.

У роботі щодо приймання та здавання справ і посади всіма матеріально відповідальними особами військової частини (з`єднання) обов`язково бере участь внутрішня перевірочна комісія.

Приймання та здавання справ і посади повинні проходити без порушення роботи служби.

Рішення щодо руху матеріальних засобів у підпорядкованих підрозділах, службах (службі), в тому числі щодо видачі матеріальних засобів зі складів, до закінчення приймання і здавання справ та посади (до затвердження акта) приймає особа, яка здає справи і посаду, з дозволу особи, що приймає справи і посаду.

Про прийняте рішення повідомляється голова комісії, призначеної наказом старшого командира (начальника).

Приймання та здавання справ і посади (у господарському відношенні) включає:

вивчення тим, хто приймає посаду, стану військового господарства (служби), а також стану природоохоронних об`єктів, їх будівництва (реконструкції) і капітального ремонту, виділених і витрачених на це коштів;

ознайомлення з посадовими особами;

здавання тим, що здає посаду, а тим, що приймає,- перевірку та приймання матеріальних засобів, коштів і документів;

документальне оформлення приймання та здавання справ і посади.

Пунктом 9.1.7 Положення передбачено, що приймання та здавання справ посадовими особами, що відають військовим (корабельним) господарством, оформлюється актом (додаток № 8).

До акта додаються відомості наявності і якісного стану матеріальних засобів з указанням наявності, якісного стану, надлишків і нестач, а також пояснення того, хто здає справи і посаду, про причини виникнення нестачі, надлишків.

Безпосередні начальники несуть відповідальність за організацію і якісне проведення приймання та здавання справ і посади підпорядкованими їм посадовими особами (пункт 10 Положення № 300).

При цьому зі змісту додатку 8 до Положення № 300 слідує, що у такому акті викладається:

укомплектованість підпорядкованих служб, підрозділів (частин) особовим складом, озброєнням та технікою, стан військової дисципліни, бойової та спеціальної підготовки, а також їх бойова і мобілізаційна готовність;

планування господарської діяльності та виконання планових заходів;

забезпечення частини (з`єднання) матеріальними засобами по підпорядкованих службах, стан їх зберігання, поновлення та утримання, квартирно-побутові умови, організація харчування і лазнево-прального обслуговування особового складу, наявність та стан будинків, споруд, інвентарю та обладнання, стан підвезення всіх видів матеріальних засобів;

стан обліку матеріальних засобів поточного забезпечення та недоторканного запасу по підпорядкованих службах;

організація збереження, експлуатації, ремонту та обліку техніки в підрозділах (частинах);

стан контрольно-ревізійної роботи, законність витрат матеріальних засобів та коштів;

наслідки перевірки кожної служби окремо: облік та звітність, наявність, якісний стан та умови зберігання техніки і матеріальних засобів, їх експлуатація та ремонт; виявлені надлишки і нестачі;

протипожежні заходи та інші питання;

висновки та пропозиції.

Із системного аналізу наведених вище приписів Положення слідує, що для приймання та здавання справ і посади наказом старшого командира (начальника) призначається комісія. При цьому у роботі щодо приймання та здавання справ і посади всіма матеріально відповідальними особами військової частини (з`єднання) обов`язково бере участь внутрішня перевірочна комісія.

Приймання та здавання справ і посади у господарському відношенні передбачає певну процедуру, зокрема здавання матеріальних цінностей тим, що здає посаду, а тим, що приймає, - перевірку та приймання матеріальних засобів, коштів і документів.

При цьому кінцевим етапом такої процедури є документальне оформлення приймання та здавання справ і посади, тобто оформлення відповідного акту (додаток 8 до Положення), до якого додаються відомості наявності і якісного стану матеріальних засобів з указанням наявності, якісного стану, надлишків і нестач, стан обліку матеріальних засобів поточного забезпечення та недоторканного запасу по підпорядкованих службах тощо.

Так, суд установив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27 січня 2017 року № 18 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою командира 2 автомобільного взводу підвозу боєприпасів групи матеріального забезпечення, ВОС-2610013.

При цьому підставою для притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності слугувало неналежне виконання ОСОБА_1 службових обов`язків щодо збереження автомобільної техніки, що мали наслідком розкомплектування та виводу з ладу агрегатів та обладнання автомобілів.

Водночас ані наказ про притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, ані акт службового розслідування не містять відомостей, що при прийнятті посади ОСОБА_1 у попереднього матеріально-відповідального військовослужбовця, посадовими особами, що відають військовим (корабельним) господарством військової частини НОМЕР_1 , складався акт, передбачений додатком 8 Положення № 300.

Більше того, з пункту 3.2 акту службового розслідування слідує, що командири підрозділів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 (зокрема ОСОБА_1 ) приймання посад здійснювали формально, інвентаризацію майна і техніки підрозділу не проводили, інвентаризаційні відомості та акти не складали, а лише написали рапорти на прийом справи та посади з метою отримання грошового забезпечення. Вказане підтверджується відсутністю актів прийому та актів технічного стану автомобільної техніки при прийомі справ і посад командиром другого автомобільного взводу підвозу боєприпасів матеріального забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Як свідчить пункт 3.5 акту службового розслідування, всупереч вимогам розділу V пунктів 5 та 6 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17 серпня 2017 року № 440, за відсутністю книги обліку за номерами і закріплення озброєння, військової техніки та іншого військового майна, книги обліку озброєння військової техніки та іншого військового майна за номерами і технічним станом групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , облік автомобільної техніки за номерами і технічним станом не вівся. Внаслідок наведеного 33 одиниці позаштатної автомобільної техніки не були закріплені за матеріально-відповідальними особами, що спричинило її розукомплектування.

Із наведеного слід дійти висновку, що сам відповідач визнає той факт, що за ОСОБА_1 не закріплювалося військове майно, оскільки при прийманні посади відповідачем не складався акт про кількість, технічний стан, облік техніки, яка передається позивачу.

Іншими словами, під час призначення позивача на посаду на виконання згадуваних вище приписів Положення № 300 не було проведено інвентаризації майна матеріальних засобів та озброєння. Також відповідний акт прийому-передачі військового майна та озброєння не складався; протилежного відповідачем не доведено.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що саме військовою частиною НОМЕР_1 не було забезпечено організацію та приймання та здавання справ і посади підпорядкованою йому посадовою особою, а тому саме на нього відповідно до пункту 9.1.10 Положення № 300 покладена відповідальність.

На окрему увагу заслуговує й той факт, що в акті службового розслідування наводиться перелік розкомплектованої автомобільної техніки у кількості 127 штук без зазначення, за яким саме військовослужбовцем був закріплений той чи інший транспортний засіб. Водночас у пункті 3.6 згадуваного вище акту йдеться про те, що відповідно до акту прийому посади командира групи матеріального забезпечення військової частини ОСОБА_2 від 17 листопада 2021 року № 13779, актів технічного стану автомобільної техніки та довідок-розрахунків на втрачене майно за ОСОБА_1 виявлено розукомплектування 15 одиниць штатної автомобільної техніки.

Проте суд уже наголошував на тому, що при прийнятті посади ОСОБА_1 не складався акт-прийому передачі військового майна та озброєння від попередньої матеріально-відповідальної особи, а зазначені у пункті 3.6 акту службового розслідування акти технічного стану автомобільної техніки та довідки-розрахунки на втрачене майно не можуть підтверджувати факт закріплення за позивачем саме 15 одиниць штатної автомобільної техніки, оскільки такі докази підтверджують лише її технічний стан та вартість майна, а не факт передачі такої техніки у відання ОСОБА_1 .

Встановлені обставини унеможливлюють притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності за неналежне виконання службових обов`язків щодо збереження автомобільної техніки, що мали наслідком розукомплектування та виводу з ладу агрегатів та обладнання автомобілів, оскільки належних доказів про передачу позивачеві у відання такої техніки не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 1018 від 25 жовтня 2021 року в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення, притягнення його до матеріальної відповідальності та утримання з грошового забезпечення коштів є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, та докази, надані представником позивача, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

З огляду на відсутність доказів понесення судових витрат відсутні підстави для вирішення питання про їх відшкодування.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 1018 від 25 жовтня 2021 року в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді догани (пункт 4 наказу), притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності на загальну суму 43210 (сорок три тисячі двісті десять) гривень 88 копійок (пункт 14 наказу) та утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 коштів в загальному розмірі 43210 (сорок три тисячі двісті десять) гривень 88 копійок (пункт 19 наказу).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_3 )

Рішення суду в повному обсязі складено 23.06.2025

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович