Справа № 200/162/25
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року Справа№200/162/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В. розглянувши в порядку загального провадження письмово адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місто Маріуполь, вулиця Італійська (центральний Район), будинок, 59, ), Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (адреса 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (місто Маріуполь, вулиця Італійська (центральний Район), будинок, 59, ), Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (адреса 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, ) в якому, з урахуванням збільшених позовних вимог просив:

визнати незаконними дії Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не виключення з інтегрованої картки платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016р. до 13.02.2020р.;

зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Дніпропетровської області вчинити дії щодо виключення з оперативного обліку борг єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016р. до 13.02.2020р. в інтегрованій картці платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 );

скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3275-0436 в сумі 40 744,49 грн. від 21.01.2025 р . про сплату боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, винесену Головним управлінням Державної податкової служби в Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за період з 19.04.2016 по 19.01.2021 в автоматичному режимі здійснено нарахування відповідачем 1 зобов`язань зі сплати єдиного внеску та згідно інтегрованої картки платника по коду платежу -71040000 (єдиний внесок для фізичних осіб підприємців). Відтак станом на 11.12.2024 у позивача наявна заборгованість по єдиному внеску - у сумі 40 744,49 грн.

В подальшому була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3275-0436 в сумі 40 744,49 грн. від 21.01.2025 р .

При цьому позивач зазначає, що ним вчинені дії в межах спірних правовідносин щодо звільнення від виконання своїх обов`язків по сплаті єдиного внеску згідно пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI., визнання та списання боргу як безнадійного.

27.11.2024р. до відповідача 1 позивачем подано добровільну заяву від 27.11.2024р. як підставу для звільнення від виконання своїх обов`язків по сплаті єдиного внеску за період з 14.04.2014р. до 13.02.2020р. згідно пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI.

09.12.2024р. до відповідача 2 позивачем подано добровільну заяву від 09.12.2024р. як підставу для звільнення від виконання своїх обов`язків по сплаті єдиного внеску за період з 14.04.2014р. до 13.02.2020р. згідно пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI.

При цьому, позивач зауважує, що пункт 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI, яким була передбачена можливість тимчасово не виконувати обов`язки, визначені у частиною 2 статті 6 Закону №2464-VІ, зокрема щодо сплати єдиного внеску, та який був підставою для незастосування до таких платників заходів впливу та стягнення за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, з 13.02.2020 втратив чинність.

Проте відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-рп/1999 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативноправові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, позивач наголошує, що в результаті не вчинення дій відповідачами щодо виключення з оперативного обліку боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі добровільних заяв позивача від 27.11.2024р. та 09.12.2024р. про звільнення від виконання своїх обов`язків по сплаті єдиного внеску згідно пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI та не вчинення дій щодо визнання та списання боргу як безнадійного, призвело до винесення безпідставної та незаконної вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3275-0436 в сумі 40 744,49 грн. Від 21.01.2025 р.

На підставі викладеного позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.02.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.03.2025 року задоволено клопотання відповідача 1 про розгляд справи в загальному провадженні та призначено підготовче засідання на 16.04.2025 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.04.2023 року було витребувано у відповідачів додаткові докази та відкладено підготовче засідання до 23.05.2025 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23.05.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 23.05.2025 року.

28.01.2025 відповідачем 1 надано відзив по справі, згідно змісту якого зазначено, що відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовувалась.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебували на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу»;

Згідно із Законом № 219-VIII ( 219-19 ) від 02.03.2015 пункт 93 в редакції Закону № 1669-VII (1669-18) від 02.09.2014 визначено вважати пунктом 94. Так, платники єдиного внеску для звільнення від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану з 14.04.2014 мали подати заяву до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Однак, Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» № 440-IX від 14.01.2020, пункт 94 розділу VIII Закону № 1669-VII виключено, (опубліковано Відомості Верховної Ради (ВВР), 2020, № 28, ст.188).

Таким чином, згідно думки відповідача 1, у позивача взагалі відсутнє право надавати заяву для звільнення від виконання своїх обов`язків так як норма, що це регламентувала, є скасованою.

Відтак відповідач 1 просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач 2 правом на надання відзиву не скористався.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) Леус О.В. як фізична особа-підприємець здійснював підприємницьку діяльність з 05.12.2013 по 14.02.2024.

Знаходився на податковому обліку в Покровській державній податковій інспекції (м. Покровськ - 593) Головного управління ДПС у Донецькій області. З 01.01.2014 по 31.03.2015 знаходився на спрощеній системі оподаткування, з 01.04.2015 по 14.02.2024 перебував на загальній системі оподаткування.

Станом на 01.10.2014 в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) за кодом бюджетної класифікації 71040000 (Єдиний внесок для фізичних осіб підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність) (далі КБК 71040000) обліковувалася переплата у сумі 848,10 гривень.

В ІКП в автоматичному режимі за КБК 71040000 здійснено нарахування зобов`язань зі сплати єдиного внеску на центральному рівні в тому числі:

· 1267,95 грн. за ІІІ квартал 2014 року, термін сплати до 20.10.2014 (включно);

· 1267,95 грн. за ІV квартал 2014 року, термін сплати до 20.01.2015 (включно);

· 1267,95 грн. за І квартал 2015 року, термін сплати до 20.04.2015 (включно).

В ІКП за КБК 71040000, було нараховано розрахункову суму єдиного внеску за 2017 рік терміном сплати 09.02.2018 8448,00 гривень.

У зв`язку з внесенням змін Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII до статті 9 Закону № 2464-VI, що набрали законної сили з 01.01.2018, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно статті 9 Закону № 2464-VI в ІКП платника з єдиного внеску проведено щоквартальні нарахування в автоматичному режимі на центральному рівні :

· за 1 квартал 2018 року терміном сплати 19.04.2018 у сумі 2457,18 грн.;

· за 2 квартал 2018 року терміном сплати 19.07.2018 у сумі 2457,18 грн.;

· за 3 квартал 2018 року терміном сплати 19.10.2018 у сумі 2457,18 грн.;

· за 4 квартал 2018 року терміном сплати 21.01.2019 у сумі 2457,18 грн.;

· за 1 квартал 2019 року терміном сплати 19.04.2019 у сумі 2754,18 грн.;

· за 2 квартал 2019 року терміном сплати 19.07.2019 у сумі 2754,18 грн.;

· за 3 квартал 2019 року терміном сплати 21.10.2019 у сумі 2754,18 грн.;

· за 4 квартал 2019 року терміном сплати 20.01.2020 у сумі 2754,18 грн..

Відповідно п. 9 10 розділу VIII Перехідні та прикінцеві положення Закону № 2464-VI в ІКП здійснено щоквартальні нарахування в автоматичному режимі на центральному

рівні:

· за 1 квартал 2020 року терміном сплати 21.04.2020 у сумі 2078,12 грн.;

· за 2 квартал 2020 року терміном сплати 20.07.2020 у сумі 1039,06 грн.;

· за 3 квартал 2020 року терміном сплати 19.10.2020 у сумі 3178,12 грн.;

· за 4 квартал 2020 року терміном сплати 19.01.2021 у сумі 2200,00 грн..

В ІКП за КБК 71040000, після виключення із реєстру платників єдиного податку (31.03.2015) продовжувалися нарахування зобов`язань з єдиного внеску за періоди з 01.04.2015 по 31.12.2016, а саме:

· 2 квартал 2015 року у сумі 1267,95 грн. термін сплати 20.07.2015 року,

· 3 квартал 2015 року у сумі 1323,47 грн. термін сплати 19.10.2015 року,

· 4 квартал 2015 року у сумі 1434,51 грн. термін сплати 19.01.2016 року,

· 1 квартал 2016 року у сумі 909,48 грн. термін сплати 19.04.2016 року,

· 2 квартал 2016 року у сумі 941,16 грн. термін сплати 19.07.2016 року,

· 3 квартал 2016 року у сумі 957,00 грн. термін сплати 19.10.2016 року,

· 4 квартал 2016 року у сумі 990,00 грн. термін сплати 19.01.2017 року.

Оскільки фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , анульовано реєстрацію платника єдиного податку, згідно доповідної записки від 09.04.2024 № 2616/05-99-24 відповідачем 1 прийняте рішення про коригування облікових показників в ІКП від 09.04.2024 № 350/05-99-24 шляхом зменшення нарахувань на суму 7823,57 грн.

Таким чином, станом на 01.12.2024, за позивачем обліковувалась заборгованість з єдиного внеску у сумі 40744,49 грн.

14.02.2024 позивачем було зареєстровано припинення діяльності у відповідача 1.

02.12.2024 позивач зареєструвався фізичною особою підприємцем до Кам`янської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

09.12.2024р. до відповідача 2 позивачем подано добровільну заяву від 09.12.2024р. як підставу для звільнення від виконання своїх обов`язків по сплаті єдиного внеску за період з 14.04.2014р. до 13.02.2020р. згідно пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI.

06.01.2025 р. позивачем отримано від відповідача 2 ГУ ДПС у Дніпропетровській області лист -відповідь «Про розгляд заяви» №690/6/04-36-24-15-12 від 06.01.2025, про розгляд заяви про звільнення від виконання обов`язків зі сплати ЄСВ, згідно якого відповідач 2 повідомив позивача, що відсутні на законодавчому рівні підстави для звільнення від боргу.

Згідно листа Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровської області за № 83501/6/04-36-13-09-10 від 12.12.2024 р. зазначено про наявність боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 40 744,49 грн. за періоди з 19.04.2016 р. по 19.01.2021р., що було нараховано Головним управлінням Державної податкової служби в Донецькій області в інтегрованій картці платника податку фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відпові статті 19 Конституції України,правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що позивач є платником єдиного внеску згідно з п. 5 ч. 1ст. 4 Закону №2464-VI.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із п. 1 та п. 12 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»(далі - Закон №2464-VI) передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний соціальний внесок фізичною особою підприємцем нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Фізичні особи-підприємці зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац 3 п.8 ст.9 абзацу 1 пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відповідно до підпункту 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом є податковим боргом.

У свою чергу, п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі Закон № 2464) визначає суму ЄСВ, своєчасно не нараховану та/або не сплачену у строки, установлені цим Законом як недоїмку.

Згідно з п.59.1. ст.59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Після подачі позову позивачем була отримана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3275-0436 в сумі 40 744,49 грн. від 21.01.2025 р. про сплату боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, винесену Головним управлінням Державної податкової служби в Дніпропетровської області.

Законом України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набрав чинності 15.10.2014, у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування`розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 (у наступному 9-4) такого змісту:

"9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Частиною першою ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Покровськ Донецької області.

Дію вказаного Розпорядження зупинена Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Також цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м.Покровськ Донецької області.

Як вбачається з матеріалів справи позивач з 01.01.2014 року до 14.02.2024 року перебував на податковому обліку в м.Покровськ, на території якого здійснювалась антитерористична операція відповідно до Розпорядженням КМУ № 1275 від 02.12.2015 року.

Отже, позивач, як платник єдиного внеску визначений статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 28 розділу І Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2016р., виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», але положення пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а зміни безпосередньо до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п. 9-4 розділу VIII цього Закону- не були внесені.

Тобто, положення пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» після набрання ними чинності стали невід`ємною складовою Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а сам пп. 8 п. 4 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вичерпав свою функцію.

Аналогічний підхід застосовано Конституційним Судом України в ухвалі від 05.02.2008 у справі №2-1/2008.

Законом України від 14 січня 2020 року № 440-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», який набрав чинності 13 лютого 2020 року було виключено пункт 9-4 розділу VIII Закону №2464-VI.

Отже, позивач був звільнений від обов`язків платника єдиного внеску щодо своєчасного нарахування та його своєчасної сплати, а орган доходів і зборів позбавлений можливості застосовувати заходи впливу та стягнення до такого платника в період його звільнення від виконання обов`язків, встановлених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на період з 14 квітня 2014 року по 14 лютого 2020 року.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.11.2018 у справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18) дійшла висновку, що факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, є підставою для незастосування до таких платників заходів впливу та стягнення за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в силу прямої дії норми Закону № 2464-VI, яка забороняє притягнення до відповідальності за невиконання обов`язків платника єдиного внеску.

При цьому, як вже зазначалось судом раніше, позивач надав відповідачу 2 заяву від 09.12.2024р. як підставу для звільнення від виконання своїх обов`язків по сплаті єдиного внеску за період з 14.04.2014р. до 13.02.2020р. згідно пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI на яку 06.01.2025 р. отримав від відповідача 2 ГУ ДПС у Дніпропетровській області лист -відповідь , згідно якого повідомив про відсутність підстави для звільнення від боргу.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

30.04.2018 року Указом Президента України введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року "Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях" (додається, для службового користування).

Отже, даним Указом Президента України не завершені антитерористична операція або військові дії на території України. Тобто Указа Президента України про їх про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України винесено не було.

Таким чином, виходячи з приписів ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» антитерористична операція та військові дії на території України на час подання позивачем заяви про звільнення від сплати єдиного внеску завершені не були.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Як вже зазначалось судом раніше Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, який дійсних на час розгляду справи, належить м.Покровськ Донецької області.

Отже , позивачем не було пропущене 30 денний термін для надання заяви про звільнення від сплати єдиного внеску.

Суд зазначає, що позивач виконав всі умови передбачені приписами законодавства, щодо звільнення від виконання обов`язків сплати єдиного соціального внеску.

У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку про протиправність спірної вимоги № Ф-3275-0436 від 21.01.2025 р . про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 40 744,49 грн., тому позовна вимога про її скасування підлягає задоволенню.

Оперативний облік податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування контролюючими органами здійснюється відповідно до Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок), затвердженого Наказом Міністерством фінансів України від 12.01.2021 за № 5.

Приписами пункту 4 розділу V Порядку встановлено, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/ або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій. Такими матеріалами є:

скарга (заява) платника податків; рішення про результати розгляду скарги (заяви);

ухвала суду про відкриття провадження; рішення суду, прийняте по суті.

Cтатус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд»).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд».

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольноперевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться Інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/ судового оскарження до інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

Отже, враховуючи положення вказаного Порядку, працівники контролюючого органу можуть виключати з ІКП суми донарахувань та змінювати стан рішень контролюючого органу, якими визначено вказані суми зобов`язань.

З огляду на те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально - правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, відповідно належним способом захисту порушеного права позивача є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Такі висновки сформовано Верховним Судом у постанові від 26 лютого 2019 року у справі №805/4374/15-а.

Суд зазначає, що оскільки судом встановлено, що позивач був звільнений від сплати єдиного звнеску за спірний період , то відповідно позовна вимога про зобов`язання Головного управління Державної податкової служби в Дніпропетровській області вчинити дії щодо виключення з оперативного обліку боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування підлягає завдоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір у сумі 3 633, 60 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місто Маріуполь, вулиця Італійська (центральний Район), будинок, 59, ), Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (адреса 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати незаконними дії Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області, Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не виключення з інтегрованої картки платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016р. до 13.02.2020р.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Дніпропетровської області вчинити дії щодо виключення з оперативного обліку борг єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016р. до 13.02.2020р. в інтегрованій картці платника податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3275-0436 в сумі 40 744,49 грн. від 21.01.2025 р . про сплату боргу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, винесену Головним управлінням Державної податкової служби в Дніпропетровської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати із сплати судового збору у 3 633, 60 (три тисячи шістьсот тридцять три гривні) 60 коп.

Рішення складено та підписано 23.06.2025 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Стойка